ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2025 року	Львів	Справа № 380/4910/24 пров. № А/857/11331/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                        Глушка І.В., Довгої О.І. 
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року (суддя- Грень Н.М., ухвалене в м. Львів) у справі № 380/4910/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-
                                                            ВСТАНОВИВ:
05 березня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з квітня 2015 року по день фактичної виплати 26 січня 2024 року; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з квітня 2015 року по день фактичної виплати 26 січня 2024 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржила військова частина НОМЕР_1 , подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове про відмову в задоволенні  позову.
Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції поданий не був.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної  скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна  скарга не підлягає до  задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 проходила службу у Державній прикордонній службі України. 
Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 18 січня 2024 року № 86-ОС майстер-сержанту ОСОБА_1 припинено контракт та звільнено з військової служби за підпунктом “г” пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону у запас. 
Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 20 січня 2024 року № 102-ОС майстер – сержанта ОСОБА_1 виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення. 
З січня 2015 року по вересень 2020 року ОСОБА_1 проходила військову службу та перебувала на грошовому забезпеченні в НОМЕР_3 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_4 ) правонаступником якого є ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) та з вересня 2020 року до часу звільнення з військової служби у січні 2024 року проходила військову службу та перебувала на грошовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ). 
На виконання наказу Адміністрації ДПСУ №52 «Про припинення діяльності Військової частини НОМЕР_4 у результаті реорганізації» від 01.06.2020 року, 5 червня 2020 року ІНФОРМАЦІЯ_4 (в/ч НОМЕР_4 ) в ході реорганізації припинив свою діяльність і приєднався до ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Згідно інформації із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.03.2021 припинено юридичну особу військова частина НОМЕР_4 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) із визначенням правонаступника військову частину НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 на даний час ІНФОРМАЦІЯ_2 ). 
Згідно документів наданих на адвокатські запити НОМЕР_3 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_4 ) правонаступником якого є ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 за період з квітня 2015 року по лютий 2018 року здійснював нарахування та виплату індексації грошового забезпечення з затримкою, зокрема: - 26.01.2024 військовою частиною НОМЕР_1 нараховано та виплачено ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення у розмірі 18 189,50 грн., що підтверджується випискою по картці рахунку АТ КБ ПРИВАТБАНК.
19.01.2024 представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом де крім іншого, просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати індексації за період з січня 2015 року по день фактичної виплати із наданням відповідних розрахунків нарахувань та утримань. 
Листом від 29.01.2024 № 09/1864-24-Вих ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповіді на адвокатський запит зазначив, що в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення відмовив. 
Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, звернувся із цим позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно пунктом 242 Положення про проходження громадянами України  військової  служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 за №1153/2008, після надходження до  військової частини  письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з  військової  служби або після видання наказу командира (начальника)  військової частини  про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу  військової частини  і направленню на військовий облік районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. 
Особа, звільнена з  військової  служби, на день виключення зі списків особового складу  військової частини  має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. 
Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу  військової частини.
Статтями 1-3 Закону України "Про  компенсацію  громадянам  втрати частини доходів  у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон №2050-III) передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють  компенсацію  громадянам  втрати частини доходів  у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам  втрати частини доходів  у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати  доходів,  нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому     Законі     слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових  доходів  громадян.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відтак, підставою для здійснення компенсації  втрати частини доходів  є дотримання таких умов: 1) наявність доходу; 2) порушення встановлених строків його виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходу один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).
З метою реалізації Закону №2050-ІІІ, Кабінет Міністрів України 21.02.2001 прийняв постанову №159, якою затвердив Порядок №159.
Порядок №159 поширює свою дію на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових  доходів,  у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам  втрати частини  грошових  доходів  у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових  доходів,  нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (пункт 2 Порядку №159). Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових  доходів  громадян.
Відтак, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Таким чином, право на  компенсацію втрати частини  грошових  доходів  у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.
Верховний Суд в постанові від 29.04.2021 у справі 240/6583/20 зазначив, що системний аналіз норм, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових  доходів  громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.
Зазначене у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення».
Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 30 вересня 2020 року у справі № 2-а-1/11, від 31 серпня 2021 року у справі № 264/6796/16-а та ряду інших.
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що остаточна виплата позивачу доходу у вигляді індексації грошового забезпечення за період з квітня 2015 по лютий 2018 відбулась лише 26.01.2024.
Відтак, позивач має право на виплату йому компенсації  втрати частини  заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період затримки виплати.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу  компенсацію втрати частини доходів  у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за весь період невиплати.
З врахуванням наведеного судом першої інстанції підставно задоволено позов.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-
                                                     ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі № 380/4910/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга