Справа № 138/1519/24
Провадження № 22-ц/801/197/2025
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року	Справа № 138/1519/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Рибчинського В. П., Шемети Т. М., 
з участю секретаря судового засідання Литвина С. С., 

учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Томай Катерини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24 жовтня 2024 року, ухвалене у складі судді Київської Т. Б. залі суду, 

встановив:

Короткий зміст вимог 
У травні 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5500339 про надання споживчого кредиту, за умовами якого сума кредиту складає 21 400 грн, строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка – 1,99% на день у межах строку договору.
ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 21 400 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. 
Натомість відповідач умови договору не виконує.
У зв`язку із введення воєнного стану та з метою врегулювання кредитних відносин з клієнтами, зменшення їх фінансового навантаження, ТОВ «Авентус Україна» у період з 25 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та про надання кредитних канікул.
У період з 01 травня 2022 року по 05 листопада 2022 року було здійснено нарахування процентів за стандартною ставкою.
24 червня 2022 року за ініціативою ТОВ «Авентус Україна» в індивідуальному порядку було здійснено списання усіх нарахованих відсотків у розмірі 23 503,21 грн. Можливістю погасити заборгованість на таких умовах ОСОБА_1 не скористався.
25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25.09/23-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило права грошової вимоги, зокрема за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 у загальному розмірі 104 016,84 грн, з яких 21 400 грн – сума кредиту, 57 065,24 грн – проценти за користування кредитом.
Позивачем було нараховано проценти за 60 календарних днів (06 листопада 2022 року – 04 січня 2023 року) у розмірі 25 551,60 грн.
Станом на дату звернення до суду загальна сума заборгованості становить 104 016,84 грн, з яких 21 400 грн – заборгованість за кредитом, 57 065,24 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 25 551,60 грн – нараховані позивачем проценти за 60 днів.
Посилаючись на викладене, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернувшись в суд із даним позовом, просило стягнути з ОСОБА_1 вказаний розмір заборгованості за кредитним договором, а також стягнути судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24 жовтня 2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором №5500339 про надання споживчого кредиту від 06 лютого 2022 року в розмірі 104 016,84 грн, а також судові витрати у виді судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що факт укладення кредитного договору та наявність заборгованості є доведеними.
Зважаючи на встановлені у справі обставини і враховуючи те, що кредитний договір, укладений між сторонами, встановлює обов`язок позичальника повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити.
Також суд першої інстанції зменшив заявлений розмір витрат позивача на правничу допомогу, який підлягав стягненню із відповідача з 10 000 грн до 3 000 грн, зазначивши, що така категорія справ не є складною, оскільки з даного питання є установлена судова практика, якою адвокати як фахівці у галузі права, користуються при складанні процесуальних документів. Представник позивача за час розгляду справи участі у судових засіданнях не брала, за весь час перебування справи в провадженні нею було подано лише відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів, яке було задоволено. При цьому, інші клопотання стосувались не суті спору, а про проведення судового засідання без участі представника.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким рішенням, представник відповідача подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 29 листопада 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Рибчинський В. П., Копаничук С. Г.
Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 04 грудня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху, витребувано справу із суду першої інстанції.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2024 року суддю Копаничук С. Г. замінено на суддю Шемету Т. М.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 січня 2025 року справу призначено до розгляду на 06 лютого 2025 року о 10 год. 00 хв. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції передчасно встановлено факт укладення кредитного договору між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» 06 лютого 2022 року. Відповідач не надсилав електронне повідомлення ТОВ «Авентус Україна», не заповнював формуляр заяви про прийняття пропозиції укласти договір, не отримував одноразовий ідентифікатор.
Позивачем не надано доказів перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
Від ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Також позивач просить стягнути зі ОСОБА_1 на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн.
Разом з тим до відзиву не долучено доказів його надсилання відповідачеві, що позбавляє його права на заперечення проти доводів сторони та заявленого розміру судових витрат на правничу допомогу, а тому відповідно до вимог ст. 183 ЦПК України відзив та клопотання про стягнення витрат залишено без розгляду.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, при цьому подано заяву про розгляд справи у їх відсутність, а також зазначено про підтримання апеляційної скарги.
Представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
06 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір № 5500339 про надання споживчого кредиту, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» надає споживачу кредит у гривні, споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним (п. 1.2.); сума кредиту (загальний розмір) складає: 21 400 гривень (п. 1.3.); строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів, а детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору (п. 1.4.); тип процентної ставки – фіксована (п. 1.5.); стандартна ставка – 1,99% (п. 1.5.1); орієнтовна реальна річна процента ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 29653,85 % річних, за заниженою ставкою 7004,33 % річних (п. 1.7.); перед укладенням договору була здійснена електронна верифікація споживача для входу в особистий кабінет шляхом отримання ідентифікаційних даних через систему BankID НБУ (п. 1.15); кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 (п. 2.1.); нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (п. 3.1.); сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів (п. 5.1.); підписуючи цей Договір, споживач підтвердив, що: перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.ч. 1 і 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті, вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом № 19-ОД від 05 січня 2022 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п. 9.8).
Договір мітить паспортні дані ОСОБА_1 , його номер телефону, електронну пошту. Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М997489 06 лютого 2022 року о 23 год. 29 хв. 15 сек. (а. с. 16-18, том 1).
На звороті а. с. 18, том 1 таблиця обчислення загальної вартості кредиту, підписана ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М997489 06 лютого 2022 року о 23 год. 29 хв. 15 сек.
На а. с. 19, том 1 міститься паспорт споживчого кредиту із аналогічними договору умовами, також підписаний ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки ТОВ «Контрактовий дім» від 06 жовтня 2023 року № 3315 повідомлено про успішність операцій, згідно укладеного між ним та ТОВ «Авентус Україна» договору №087/20-П від 08 липня 2020 року (а. с. 25-26). Зокрема, успішною є транзакція №1061354159 на суму 21 400 грн 06 лютого 2022 року о 23 год. 31хв. на картку № НОМЕР_1 (а. с. 27, том 1).
Із карти обліку договору (розрахунку заборгованості) видно, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Авентус Україна» за договором № 5500339 від 06 лютого 2022 року станом на 29 вересня 2023 року становить 78 465,24 грн, з яких 21 400 грн – основний борг, 57 065,24 грн – проценти за стандартною ставкою (а. с. 29-36, том 1).
Відповідно до відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 12 серпня 2024 року на запит суду на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку 06 лютого 2022 року здійснено переказ коштів на суму 21 400 грн (а. с. 178, том 1).
25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №25.09/23-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає), а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає за плату належні права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору.
Згідно п. 1.2 цього Договору факторингу сторони погодили, що перехід від ТОВ «Авентус Україна» до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (а. с. 37-40, том 1). 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників додаток № 1 до Договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги, в тому числі, і за договором № 5500339. Розмір заборгованості боржника перед кредитором 78 465,24 грн, з яких 21 400 грн – основний борг, 57 065,24 грн – проценти за користування кредитом (зворот а. с. 43, том 1). 
Реєстр боржників передано на підставі Акту прийому-передачі від 25 вересня 2023 року (а. с. 41, том 1).
25 вересня 2023 року на електронну адресу ОСОБА_1 , вказану у кредитному договорі, позивачем надіслано повідомлення про відступлення права вимоги (а. с. 44, том 1).

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію». Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію».
Згідно вимог ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу.
На підтвердження позовних вимог позивачем було надано підписаний ОСОБА_1 у електронному вигляді о 23 год. 29 хв. 15 сек. одноразовим цифровим ідентифікатором договір про надання споживчого кредиту № 5500339 від 06 лютого 2022 року, докази перерахування 06 лютого 2022 року о 23 год. 31 хв. кредитних коштів на вказаний у договорі картковий рахунок, розрахунок заборгованості, а також докази на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора.
Апеляційний суд зауважує на тому, що ОСОБА_1 не оспорює у судовому порядку факту укладення кредитного договору із посиланням на те, що його персональні дані були використані третіми особами, а отже, доведеним є факт укладення між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 договору від № 5500339 від 06 лютого 2022 року.
Перерахування кредитних коштів підтверджується довідкою ТОВ «Контрактовий дім».
Окрім того емітентом картки, на яку 06 лютого 2022 року було зараховано суму кредиту у розмірі 21 400 грн, підтверджено належність такого рахунку ОСОБА_1 , а також проведення такої транзакції.
ОСОБА_1 не спростовано, що переказ вказаної суми був здійснений іншою особою, а не ТОВ «Авентус Україна».
Відтак доводи апеляційної скарги є безпідставними. 
Щодо клопотання скаржника про витребування у АТ КБ «Приватбанк» відповідних доказів про перерахування коштів, то дане клопотання задоволенню не підлягає з підстав наведених вище та з урахуванням відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 12 серпня 2024 року на запит суду першої інстанції про те, що саме на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку 06 лютого 2022 року здійснено переказ коштів на суму 21 400 грн (а. с. 178, том 1).
Матеріалами справи підтверджено, що первісним кредитором та його правонаступником було здійснено нарахування процентів за користування кредитними коштами за обумовленою у договорі стандартною процентною ставкою у розмірі 1,99% на день у межах строку договору.
Жодних доказів, які б спростовували розмір заборгованості відповідач суду не надав.
Ураховуючи викладене, а також те, що кредитний договір містить усі істотні умови, у ньому зазначені паспортні дані відповідача, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, понесені ОСОБА_1 судові витрати в суді апеляційної інстанції слід залишити за ним.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Томай Катерини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24 жовтня 2024 року залишити без змін.
Судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити за ОСОБА_1 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий                                                                 В. В. Оніщук

Судді                                                                         Т. М. Шемета

                                                                               В. П. Рибчинський