ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
17 січня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/16729/24	
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В. 
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИЛА:
У травні 2024 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просила визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу державної служби, передбаченого ст.ст. 25, 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 періодів роботи в Цюрупинському відділенні Держбанку СРСР старшим економістом з 01.08.1986 по 31.12.1987 та Цюрупинському відділенні Агропромбанку СРСР старшим економістом з 01.01.1988 по 05.12.1990;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області  зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, віднесених до ст.ст. 25, 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 періодів роботи в Цюрупинському відділенні Держбанку СРСР старшим економістом з 01.08.1986 по 31.12.1987 та Цюрупинському відділенні Агропромбанку СРСР старшим економістом з 01.01.1988 по 05.12.1990;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком, призначену відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 за заявою від 30.01.2024 як особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, передбачених ст.ст. 25, 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993;
- судові витрати покласти на відповідача. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка працювала на державній службі понад 20 років. Позивачка звернулась з заявою до Пенсійного фонду України в якій просила призначити пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Проте позивачу була призначена пенсія державного службовця, як особі яка має не менше, як 10 років стажу. В подальшому позивачка 26.02.2024р та 15.04.2024р. зверталася до відповідача з проханням врахувати 20-ти річний стаж роботи на державній службі при призначенні пенсії. Проте відповідач відмовив зараховувати позивачу до стажу роботи на посадах державної служби періоди її роботи старшим економістом Держбанку СРСР, Агропромбанку СРСР та зазначав, що позивач не має 20 років стажу роботи на посадах державної служби, наявний стаж державної служби складає - 18 років 10 місяців. Позивач вважає відмову відповідача неправомірною, оскільки записами в трудовій книжці підтверджується стаж роботи на посадах державного службовця понад 20 років, що дає підстави для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року  позов задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу державної служби, передбаченого ст.ст.25, 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993, періодів роботи в Цюрупинському відділенні Держбанку СРСР старшим економістом з 01.08.1986 по 31.12.1987 роки та Цюрупинському відділенні Агропромбанку СРСР старшим економістом з 01.01.1988 по 05.12.1990 роки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, відповідно до ст.ст.25, 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993, періодів роботи в Цюрупинському відділенні Держбанку СРСР старшим економістом з 01.08.1986 по 31.12.1987 та Цюрупинському відділенні Агропромбанку СРСР старшим економістом з 01.01.1988 по 05.12.1990. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком, призначену відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 за заявою від 30.01.2024 як особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, передбачених ст.ст.25, 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Доводами апеляційної скарги зазначено, що право на обчислення пенсії за нормами Закону України “Про державну службу” з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби відсутнє, оскільки станом на 01.05.2016 позивач не має 20 років стажу роботи на посадах державної служби. Наявний стаж державної служби позивача складає — 18 років 10 місяців. Періоди роботи економістом, старшим економістом Держбанку СРСР, Агропромбанку СРСР не зараховуються до стажу роботи на посадах державної служби, оскільки зазначені посади та організації не відповідають категоріям посад державних службовців державних органів, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 № 3723. На підставі вищевикладеного, апелянт вважає, що підстави для зарахування ОСОБА_1 до стажу державної служби, передбаченого ст.ст.25, 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 періодів роботи в Цюрупинському відділенні Держбанку СРСР старшим економістом з 01.08.1986 по 31.12.1987 та Цюрупинському відділенні Агропромбанку СРСР старшим економістом з 01.01.1988 по 05.12.1990 відсутні. Щодо стягнення судового збору апелянт зазначає, що згідно з частини 2 статті 73 Закону №1058 забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.
Відзиву на апеляційну скаргу позивачкою до суду не надано.
Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорії незначної складності.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 08.04.2023 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду у Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058.
Пенсію обчислено відповідно до Закону №1058 при страховому стажі 43 роки 02 місяці (враховано по 31.12.2023), середньомісячній заробітній платі 19754,70 грн, визначеній за період з 01.07.2000 по 31.12.2023 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір становив 8799,60 грн, де: розмір пенсії за віком - 8527,51 грн; доплата за 12 років понаднормового стажу — 272,09 грн. 
За заявою позивача від 30.01.2024 року про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», Рішенням від 19.02.2024 року пенсію перераховано та обчислено відповідно до Закону України «Про державну службу», із розрахунку 60% від заробітної плати 19746,59 грн, та її розмір становить 11847,95 грн.
Проте до стажу державної служби не враховано стажу роботи в Цюрупинському відділенні Держбанку СРСР старшим економістом з 01.08.1986 по 31.12.1987 роки та Цюрупинському відділенні Агропромбанку СРСР старшим економістом з 01.01.1988 по 05.12.1990 роки.
Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про врахування до її стажу роботи на державній службі періоди роботи в Цюрупинському відділенні Держбанку СРСР старшим економістом з 01.08.1986 по 31.12.1987 та Цюрупинському відділенні Агропромбанку СРСР старшим економістом з 01.01.1988 по 05.12.1990.
Однак, листами Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача про те, що право на обчислення пенсії за нормами Закону України “Про державну службу” з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби відсутнє, оскільки станом на 01.05.2016 року позивач не має 20 років стажу роботи на посадах державної служби. Наявний стаж державної служби складає - 18 років 10 місяців. Періоди роботи економістом, старшим економістом Держбанку СРСР, Агропромбанку СРСР не зараховуються до стажу роботи на посадах державної служби, оскільки зазначені посади та організації не відповідають категоріям посад державних службовців державних органів, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 № 3723.
Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що періоди роботи позивачки в Цюрупинському відділенні Держбанку СРСР старшим економістом з 01.08.1986 по 31.12.1987 роки та Цюрупинському відділенні Агропромбанку СРСР старшим економістом з 01.01.1988 по 05.12.1990 роки підлягають зарахуванню до стажу державної служби, оскільки посада спеціаліста Держбанку СРСР та Агропромбанку СРСР зараховується до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої    статті 19 Конституції України    органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Згідно із    статтею 46 Конституції України    громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України "Про державну службу".
01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність     Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Так, частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
До досягнення віку, встановленого першим реченням частини першої цієї статті, право на пенсію за віком мають державні службовці - чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років - які народилися по 31 грудня 1952 року; 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
До набрання чинності Законом України "Про державну службу"     №889-VIII - 01.05.2016, право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу"     №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу"     №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу"     №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з пунктом 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VІІІ перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених вказаним Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу"     №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу"     №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу"     №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу"     №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу"     №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону України "Про державну службу"     №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
З огляду на зміст зазначених норм чинного законодавства, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII - 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу"     №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу"     №889-VIII, та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу"     №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 р. за результатом розгляду зразкової справи №822/524/18.
Згідно з ч.3 ст.46 Закону №3723-XII порядок обчислення стажу державної служби затверджується Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення стажу державної служби затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року за №229 (далі - Порядок №229) та визначає механізм обчислення стажу державної служби.
Відповідно до п.6 Порядку №229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII.
Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі - Порядок №283), визначалися посади і органи, час роботи в яких зараховувались до стажу державної служби у період до 01.05.2016 року.
Отже, у даному випадку слід керуватися Порядком №283.
Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 10 травня 2018 року у справі №351/1792/17 та від 10 квітня 2019 року у справі №607/2474/17.
Пунктом 1 Порядку №283 окреслено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно з п.2 Порядку №283 (діяв до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII) до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. 
Відповідно до п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 «Про порядок обчислення стажу державної служби», якою затверджений Порядок обчислення стажу державної служби, регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Відповідно до переліку державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби (додаток до Переліку №283), зокрема до стажу державної служби зараховується період роботи в Держбанку СРСР, Зовнішекономбанку СРСР, Будбанку СРСР, Промбудбанку СРСР, Агропромбанку СРСР, Житлосоцбанку СРСР, Ощадному банку СРСР, їх республіканських банках (конторах), крайових, обласних (міських) управліннях, а також міських і районних відділеннях.
Як вбачається із записів в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , працювала:
- з 01.08.1986 по 31.12.1987 роки на посаді старшого економіста Цюрупинського відділення Держбанку СРСР, наказ № 42 від 01.08.1986 року;
- 31.12.1987 року у зв`язку із реорганізацією системи Держбанку СРСР звільнена по переводу до Агропромбанку СРСР, наказ № 73 від 31.12.1987 року;
- з 01.01.1988 по 05.12.1990 роки на посаді старшого економіста Цюрупинського відділення Агропромбанку СРСР, наказ №1 від 04.01.1988 року.
Отже, аналізуючи зазначене, вірним є висновок суду першої інстанції, що періоди роботи позивачки в Цюрупинському відділенні Держбанку СРСР старшим економістом з 01.08.1986 по 31.12.1987 роки та Цюрупинському відділенні Агропромбанку СРСР старшим економістом з 01.01.1988 по 05.12.1990 роки підлягають зарахуванню до стажу державної служби, оскільки посада спеціаліста Держбанку СРСР та Агропромбанку СРСР зараховується до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року.
Колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.
Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу державної служби, передбаченого ст.ст.25, 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993, періодів роботи в Цюрупинському відділенні Держбанку СРСР старшим економістом з 01.08.1986 по 31.12.1987 роки та Цюрупинському відділенні Агропромбанку СРСР старшим економістом з 01.01.1988 по 05.12.1990 роки; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду у Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, відповідно до ст.ст.25, 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993, періодів роботи в Цюрупинському відділенні Держбанку СРСР старшим економістом з 01.08.1986 по 31.12.1987 та Цюрупинському відділенні Агропромбанку СРСР старшим економістом з 01.01.1988 по 05.12.1990; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком, призначену відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 за заявою від 30.01.2024 як особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, передбачених ст.ст.25, 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993.
Що стосується доводів апелянта про безпідставне стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, колегія суддів зазначає.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, оскільки колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість задоволення позовних вимог, вірним є висновок суду першої інстанції  про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року  – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5    статті 328 КАС України.

Головуюча суддя:                                                                                        О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                           А.В. Бойко

          Суддя:                                                                                                           А.Г. Федусик