ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/16529/20                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Колеснікова І.С.
                                                                                  Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  25 лютого 2025 року                                                                                        м. Київ
  Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Аліменка В.О.
                                                                 Ключковича В.Ю.
За участю секретаря                               Кузьмука Б.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трайгон-Експорт» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Трайгон-Експорт» (далі - ТОВ «Трайгон-Експорт») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16 квітня 2020 року №06442615050101, №06422615050101, №06432615050101 та від 08 липня 2020 року №06952615050101. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08 липня 2020 року №06952615050101 прийняте Головним управління Державної податкової служби у місті Києві. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2021 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Трайгон-Експорт" задоволено частково. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трайгон-Експорт" за рахунок бюджетних асигнувань  Головного управління Державної податкової служби у місті Києві витрати на професійну правничу допомогу в сумі 179 646  (сто сімдесят дев`ять тисяч шістсот сорок шість) грн 33 коп. В задоволенні решти заяви відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трайгон-Експорт» та Головного управління Державної податкової служби у місті Києві - залишено без задоволення. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2020 року - залишено без змін (головуючий суддя О.М. Оксененко).
Також, Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трайгон-Експорт» та Головного управління Державної податкової служби у місті Києві - задоволено частково. Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2021 року - змінено, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трайгон-Експорт» (04116, місто Київ, вулиця Старокиївська, будинок 10, корпус Г, код ЄДРПОУ 36469551) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, код ЄДРПОУ 43141267) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 72 000 (сімдесят дві тисячі гривень) грн 00 коп.». В іншій частині - додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2021 року залишено без змін (головуючий суддя О.М. Оксененко).
Постановою Верховного Суду від 04 грудня 2023 року касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трайгон-Експорт" та Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021 - задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021 - скасовано. Справу №640/16529/20 направлено на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.  Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трайгон-Експорт" та Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021- задоволено частково. Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021 - скасовано. Справу №640/16529/20 направлено на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 16 квітня 2020 року № 06442615050101, № 06422615050101, № 06432615050101. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 08 липня 2020 року № 06952615050101 в частині визначення позивачу сум грошового зобов`язання у розмірі 92 076 852, 84 грн (дев`яносто чотири мільйони сімдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривні вісімдесят чотири копійки). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду, відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зокрема, апелянт вказує, що позивачем віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ, які не підтверджені складеними та зареєстрованими податковими накладними, на загальну суму 2649893 грн., в т.ч.: в жовтні 2017 року на суму 221168 грн.; в березні 2018 року на суму 283754 грн.; в квітні 2018 року на суму 1366114 грн.; в травні 2018 року на суму 328857 грн.; в березні 2019 року на суму 450000 грн. Також, апелянт зазначає, що в ході перевірки та згідно до наданих до заперечення первинних документів встановлено, що ТОВ «Трайгон-Експорт» віднесено до складу витрат в 2017-2019 роках суми витрат по видаткових накладних, без зазначення посади та прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. З огляду на це, контролюючим органом зроблено висновок, що ТОВ «Трайгон-Експорт» порушено п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, в результаті чого, завищено (не підтверджено) витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування з податку на прибуток в 2017-2019 рік в загальній сумі 92 076 852,93 грн., в т.ч.: за 2017 рік в загальній сумі 51 983 029,89 гривень, за 2018 рік в загальній сумі 8 867 299,33 гривень, за 2019 рік в загальній сумі 31 226 523,71 гривень.
02 грудня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Трайгон-Експорт» надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, в апеляційному порядку підлягає перегляду рішення суду першої інстанції виключно в частині задоволених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Трайгон-Експорт».
Заслухавши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ГУ ДПС у м. Києві на підставі наказу від 13 січня 2020 року № 251 проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Трайгон-Експорт» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2019 року, валютного - за період з 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2019 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01 січня 2014 року по 30 вересня 2019 року, за результатом якої складено Акт від 16 березня 2020 року № 188/26-15-05-01-01/36469551.
Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Трайгон-Експорт»:
- підпунктів 14.1.13, 14.1.55, 14.1.225 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України), пунктів 5, 7, 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14 грудня 1999 року за №860/4153, та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року №291 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1999 року за №893/4186, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток у сумі 167 153    832, 00 грн;
- пункту 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.8, 201.10 статті 201 ПК України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за №159/28289, в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість, що сплачується до державного бюджету на загальну суму 1 683    933, 00 грн, завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту за перевіряємий період на загальну суму 634    716, 00 грн, завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню за перевіряємий період на загальну суму 331    244, 00 грн.
Вказані висновки перевірки ґрунтуються на тому, що ТОВ «Трайгон-Експорт» віднесено до складу витрат в 2017-2019 роках витрати по видаткових накладних, без зазначення, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції; в Додатках 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» в рядку 40 «Постачальник (індивідуальний податковий номер)» Розділу II. «Податковий кредит» Таблиці 2. «Операції з придбання з податком на додану вартість зазначено постачальників, якими такі податкові накладні не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних; дохід за судовим рішенням, що набрало законної сили, про стягнення на користь позивача грошових коштів, визнано позивачем в момент отримання коштів, а не в момент набрання судовим рішенням законної сили.
Як наслідок, на підставі Акту перевірки ГУ ДПС у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення від 16 квітня 2020 року:
- №06412615050101, яким ТОВ «Трайгон-Експорт» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємства на загальну суму 167 153    832, 00 грн;
- № 06442615050101, яким ТОВ «Трайгон-Експорт» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 2 104    916, 00 грн (за основним платежем 1 683    933, 00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 841 968, 00 грн);
- №06422615050101, яким ТОВ «Трайгон-Експорт» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 331    244, 00 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкцій в сумі 165    622, 00 грн;
- №06432615050101, яким ТОВ «Трайгон-Експорт» зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість в сумі 634    716, 00 грн.
За результатом розгляду скарги ТОВ «Трайгон-Експорт» на вищевказані податкові повідомлення-рішення, рішенням ДПС України від 02 липня 2020 року №20707/6/99-00-06-02-01-06 скасовано податкове повідомлення-рішення від 16 квітня 2020 року №06412615050101 в частині зменшення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток внаслідок збільшення доходів на визначену вартість безоплатного користування торговельними марками, в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін.
На підставі акту перевірки та рішення ДПС України від 02 липня 2020 року №20707/6/99-00-06-02-01-06, ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 08 липня 2020 року №06952615050101, яким ТОВ «Трайгон-Експорт» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 94 506    852, 00 грн.
Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Розділом V ПК України визначено порядок нарахування та сплати податку на додану вартість.
За приписами пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Пунктом 188.1 ст. 188 ПК України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
В силу п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
За змістом пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Норми п. 198.6 ст. 198 ПК України визначають, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
В силу підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість, мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або у разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.
Тобто, зарахування здійснюється у зв`язку із здійсненням операції платника податку шляхом реалізації його товарів, виконаних ним робіт, наданих ним послуг, які є підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку.
В силу частини 2 статті 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 року №996-XIV (далі - Закон №996-XIV), бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Первинні документи для надання їм юридичної сили повинні мати обов`язкові реквізити, передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
У іншому випадку, відповідно до норм податкового законодавства, у платника податків не виникає права відносити до складу податкового кредиту, витрати без належних на те документів, обов`язковість заповнення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.
Згідно ст. 1 Закону №996-XIV, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Частиною 1 статті 9 Закону №996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Виходячи з вищенаведеного, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Пунктом 2.4 Наказу №88 визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Як вбачається з матеріалів справи, винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення від 16 квітня 2020 року №06442615050101, №06422615050101, №06432615050101, стосуються права позивача на податковий кредит з податку на додану вартість (ПДВ) у загальній сумі 2    649    893,00 грн.
Згідно висновків Акту перевірки, ТОВ «Трайгон-Експорт» віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ, які не підтверджені складеними та зареєстрованими податковими накладними, на загальну суму 2649893 грн., в т.ч.: в жовтні 2017 року на суму 221168 грн.; в березні 2018 року на суму 283754 грн.; в квітні 2018 року на суму 1366114 грн.; в травні 2018 року на суму 328857 грн.; в березні 2019 року на суму 450000 грн.
При цьому, апелянт зазначає, що з наданими до перевірки податковими деклараціями з податку на додану вартість та додатків до них встановлено, наступне.
В Додатку 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (реєстраційний номер № 9240828207 від 15.11.2017 до податкової декларації за жовтень 2017 року) в рядку 40 «Постачальник (індивідуальний податковий номер)» Розділу ІІ. «Податковий кредит» Таблиці 2. «Операції з придбання з податком на додану вартість, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та ставкою 7 %», відображено суму ПДВ 221168 грн. (колонка 6) по індивідуальному податковому номеру 395375004256 (колонка 2).
Згідно з наданими до перевірки документами та згідно Єдиного реєстру податкових накладних, податкових накладних виписаних в жовтні 2017 року та зареєстрованих відповідно норм Податкового кодексу України від постачальника з індивідуальним податковим номером « 395375004256» не встановлено.
В Додатку 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (реєстраційний номер № 9070327306 від 17.04.2018 до податкової декларації за березень 2018 року) в рядку 1 «Постачальник (індивідуальний податковий номер)» Розділу ІІ. «Податковий кредит» Таблиці 2. «Операції з придбання з податком на додану вартість, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та ставкою 7 %», відображено суму ПДВ 283753,54 грн. (колонка 6) по індивідуальному податковому номеру «-» (колонка 2).
Згідно з наданими до перевірки документами та згідно з Єдиним реєстром податкових накладних, податкових накладних виписаних в березні 2018 року та зареєстрованих відповідно норм Податкового кодексу України від постачальника з індивідуальним податковим номером «-» не встановлено.
В Додатку 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (реєстраційний номер від 18.05.2018 № 9096426229 до податкової декларації за квітень 2018 року) в рядку 1 «Постачальник (індивідуальний податковий номер)» Розділу ІІ. «Податковий кредит» Таблиці 2. «Операції з придбання з податком на додану вартість, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та ставкою 7 %», відображено суму ПДВ 1366114,44 грн. (колонка 6) по індивідуальному податковому номеру «-» (колонка 2).
Згідно з наданими до перевірки документами та згідно з Єдиним реєстром податкових накладних, податкових накладних виписаних в квітні 2018 року та зареєстрованих відновідно норм Податкового кодексу України від постачальника з індивідуальним податковим номером «-» не встановлено.
В Додатку 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (реєстраційний номер від 18.06.2018 № 9121860825 до податкової декларації за травень 2018 року) в рядку 1 «Постачальник (індивідуальний податковий номер)» Розділу ІІ. «Податковий кредит» Таблиці 2. «Операції з придбання з податком на додану вартість, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та ставкою 7 %», відображено суму ПДВ 328856,64 грн. (колонка 6) по індивідуальному податковому номеру - (колонка 2)
Згідно з наданими до перевірки документами та згідно з Єдиним реєстром податкових накладних, податкових накладних виписаних в травні 2018 року та зареєстрованих відповідно норм Податкового кодексу України від постачальника з індивідуальним податковим номером «-» не встановлено
В Додатку 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (реєстраційний номер від 17.04.2019 № 9076418258 до податкової декларації за березень 2019 року) в рядку 1 «Постачальник (індивідуальний податковий номер)» Розділу ІІ. «Податковий кредит» Таблиці 2. «Операції з придбання з податком на додану вартість, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та ставкою 7 %», відображено суму ПДВ 450000 грн. (колонка 6) по індивідуальному податковому номеру «-» (колонка 2).
Згідно з наданими до перевірки документами та згідно з Єдиним реєстром податкових накладних, податкових накладних виписаних в березні 2019 року та зареєстрованих відповідно норм Податкового кодексу України від постачальника з індивідуальним податковим номером «-» не встановлено.
Так, Верховний Суд у даній справі, повертаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції наголосив на тому, що суди першої та апеляційної інстанції зробили узагальнений висновок щодо правомірно формування ПДВ, без аналізу первинної документації окремо та у сукупності з іншими доказами    (щодо впливу окремих документів на правильність формування ПДВ) щодо господарських операції відносно кожного контрагента.
Така ж позиціВерховним Судом висловлена і щодо питання правомірності прийняття повідомлення-рішення від 08 липня 2020 року №06952615050101 в частині    формування ПДВ протягом 2017-2019 років на загальну суму 92 076 852, 84 грн.
Зокрема, Верховний Суд наголосив, що надаючи оцінку обставинам справи, суди першої та апеляційної інстанції зробили поверхневий аналіз стосовно формування ПДВ, без належної оцінки первинної документації окремо та у сукупності з іншими доказами щодо господарських операції відносно кожного контрагента.    
Верховний Суд зазначив, що недоліки в окремих документах первинного обліку або відсутність деяких первинних документів не може слугувати підставою для визнання таких операцій нереальними, водночас суди повинні встановити фактичні обставини у справі щодо взаємовідносин позивача з наведеними контрагентами, надати відповідну оцінку таким відносинам з урахуванням аналізу дійсного економічного змісту первинних і бухгалтерських документів, висновків акту перевірки та інших доказів і доводів, які містяться у матеріалах справи.
Матеріали справи свідчать, що у період, який перевірявся контролюючим органом, ТОВ «Трайгон-Експорт» мало, у тому числі, господарські відносини з такими контрагентами: ТОВ «АГРО КАПІТАЛ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ 35720615), ТОВ «ФОСАГРО-УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 33542675),    ТОВ «АГРОРЕСУРС-А» (код ЄДРПОУ 39374096), ДП «АГРОЦЕНТР УКРАЇНА»    (код ЄДРПОУ 33102216), ПП «СПЕЦ БІО УКРАЇНА»    (код ЄДРПОУ 13339958),    СТОВ «ЗГОДА» (код ЄДРПОУ 03765358), СТОВ «ДРУЖБА» (код ЄДРПОУ 03765140), ТОВ «ЛІБЕРА-АГРО» (код ЄДРПОУ 40891412), ДП «ТЕТІЇВСЬКА АГРОПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ» (код ЄДРПОУ 38953469), ТОВ «ФРЕЯ ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ 38469747),    ТОВ «АГРОРОЗКВІТ» (код ЄДРПОУ 40628970), ТОВ «АГРОХІМТЕХНОЛОДЖІ» (код ЄДРПОУ 41896055), ТОВ «АГРОПАРТНЕР» (код ЄДРПОУ 31818929), ТОВ «ВЕЛСТА-ПРО»    (код ЄДРПОУ 33901332), ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «АДАМАС» (код ЄДРПОУ 24746112), ТОВ «РІКОЛЬД» (код ЄДРПОУ 41372386), ПП «АГРО ФЄРТА» (код ЄДРПОУ 38305325).
В свою чергу, позивачем долучено до матеріалів справи копії відповідних договорів та первинних бухгалтерських документів, які підтверджують закупівлю позивачем товарів та послуг у його контрагентів, які були перелічені вище. Зокрема, позивачем надано довіреності, на осіб, які брали участь в поставках та підписували видаткові накладні; договори постачання; товарно-транспортні та залізничні накладні; платіжні доручення про оплату товарів; податкові та видаткові накладні; специфікації; рахунки на оплату; акти приймання-передання послуг; сертифікати якості.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені документи, крім самих договорів та додатків до них, в силу вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, є первинними документами та мають всі необхідні встановлені законом обов`язкові реквізити.
Також, позивачем надано суду документи на підтвердження достатньої для здійснення операцій кількості трудових ресурсів контрагентів (розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ), звіти з праці контрагентів, довідки від контрагентів); документи на підтвердження походження товару (договори поставки/купівлі-продажу між контрагентами позивача та їх постачальниками, сертифікати якості).
Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи письмові відповіді окремих його контрагентів (ТОВ «ФОСАГРО-УКРАЇНА», ТОВ «АГРОРЕСУРС-А», ТОВ «АГРОХІМТЕХНОЛОДЖІ», ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «АДАМАС», ТОВ «ЛІБЕРА-АГРО», ДП «ТЕТІЇВСЬКА АГРОПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ», ТОВ «АГРОПАРТНЕР», ПП «АГРО ФЄРТА») на адвокатські запити представників позивача, в яких вказані суб`єкти господарювання підтвердили реальний характер господарський відносин з ТОВ «Трайгон-Експорт», які були предметом перевірки контролюючого органу.
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про реальний характер господарських операцій при виконанні договорів, укладених позивачем з його вказаними вище контрагентами, що підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов`язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України.
Так, апелянт вказує, що в ході перевірки та згідно до наданих до заперечення первинних документів встановлено, що ТОВ «Трайгон-Експорт» віднесено до складу витрат в 2017-2019 роках суми витрат по видаткових накладних, без зазначення посади та прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. 
З огляду на це, контролюючим органом зроблено висновок, що ТОВ «Трайгон-Експорт» порушено п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено (не підтверджено) витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування з податку на прибуток в 2017-2019 рік в загальній сумі 92 076 852,93 грн., в т.ч.: за 2017 рік в загальній сумі 51 983 029,89 гривень, за 2018 рік в загальній сумі 8 867 299,33 гривень, за 2019 рік в загальній сумі 31 226 523,71 гривень.
Надаючи оцінку вищевказаним доводам апелянта, колегія суддів зазначає, що, повертаючи дану справу на новий розгляд, Верховний Суд зауважив, що суди попередніх інстанцій встановили наявність підпису на всіх видаткових накладних, отже з урахуванням наявності копій інших первинних бухгалтерських документів (довіреності, товарно-транспортні або залізничні накладні), в яких зазначено осіб, які відповідальні за здійснення господарської операції суд, дійшов висновку, що такі недоліки видаткових накладних не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Разом з тим, Верховним Судом визначено, що судами попередніх інстанцій не досліджено і не встановлено особу, яка підписувала видаткові накладні, її повноваження на підписання.
Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду даної справи судом першої інстанції в якості свідка було допитано ОСОБА_1 , який у період з 2011 року по 2019 рік працював у позивача на посаді Заступника Генерального директора з комерційних питань.
Суд першої інстанції зазначив, що свідком підтверджено, що він дійсно був підписантом наявних у матеріалах справи видаткових накладних від імені ТОВ «Трайгон-Експорт» у межах його операцій з вказаними вище контрагентами позивача.
З приводу доводів апелянта про включення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ, які не підтверджені зареєстрованими податковими накладними, слід вказати наступне.
Так, Верховний Суд розглядав справу за схожих правовідносин та у постанові від 09 червня 2023 року у справі № 826/14931/13-а Верховним Судом зазначено наступне:
«Разом з тим, судовим розглядом встановлено, що податкові накладні, виписані Приватним акціонерним товариством «Прикарпаттяобленерго» на ім`я платника, містять правильний індивідуальний податковий номер підприємства. Разом з тим, з наявних в матеріалах справи декларацій позивача з податку на додану вартість встановлено, що описка щодо індивідуальний податковий номер Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» була допущена саме в додатках до декларацій.
Отже, податкові накладні, виписані на ім`я позивача, оформлені належним чином, тому висновки податкового органу щодо відсутності у позивача права на формування податкового кредиту за податковими накладними, отриманими від Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго», є безпідставними». 
Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив, що контрагенти-постачальники позивача зареєстрували всі оспорювані податкові накладні, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру податкових накладних, а неточності у заповненні Додатку 5 до податкової декларації з ПДВ не можуть бути підставою для зняття сум податкового кредиту з ПДВ, у тому числі, навіть якщо описка була у інформації щодо ІПН контрагента (інші реквізити вказані вірно).
При цьому, слід звернути увагу на те, що відповідачем реальність операцій не оспорювалась.
Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.09.2018 у справі № 810/3697/16, допущення платником податків технічної помилки (описки) при заповненні декларації та додатків до неї не може бути підставою для висновку про завищення бюджетного відшкодування у разі якщо фактична сплата ПДВ підтверджується відповідними первинними документами.
Враховуючи вищезазначене, оскільки, відповідачем не встановлено порушень при формуванні спірних сум податкового кредиту, а допущена позивачем логічна помилка при складанні податкової звітності не є такою, що позбавляє його права на податковий кредит, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства у вказаній частині.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Трайгон-Експорт» та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.  

Суддя-доповідач                                                                      Вівдиченко Т.Р.          

Судді                                                                                           Аліменко В.О.

                                                                                                    Ключкович В.Ю.

Повне судове рішення складено 03.03.2025 р.