Справа № 127/31839/24
Провадження № 22-ц/801/426/2025
Категорія: 10
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року	Справа № 127/31839/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчука О. В.,
суддів: Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,
за участю секретаря судового засідання Луцишина О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , поданою його представником - адвокатом Зільбертом Олегом Євгенійовичем, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 26 листопада 2024 року у м. Вінниці суддею цього суду Воробйовим В.В., повне судове рішення складено 02 грудня 2024 року, 

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року до суду надійшла позовна заява  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.04.2014 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що складено актовий запис № 632. В період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 – дочка ОСОБА_4 , які проживають разом з позивачем.
10.10.2024 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/20095/24 шлюб між сторонами розірвано.
ОСОБА_1 зазначає, що за час перебування ними у шлюбі було набуто спільне майно подружжя, а саме транспортні засоби:
- ПРАГМАТЕК V0-3015, 2020 року випуску, VIN- НОМЕР_1 , дата реєстрації 12.03.2021 року;
-VOLKSWAGEN CADDY, 2015 року випуску, VIN- НОМЕР_2 , дата реєстрації 15.12.2020 року;
- VOLKSWAGEN GOLF, 2015 року випуску, VIN- НОМЕР_3 , дата реєстрації 15.09.2020 року;
- WIELTON PC16ST, 2004 року випуску, VIN- НОМЕР_4 , дата реєстрації – 12.03.2020 року;
- VOLVO FH 12, 2004 року випуску, VIN- НОМЕР_5 , дата реєстрації 12.03.2020 року;
- МАN 8.163, 28.02.2015 року випуску, VIN- НОМЕР_6 , дата реєстрації 28.02.2015 року.
Вищевказані транспортні засоби реєструвалися на відповідача. Проте з 19.01.2024 року з ОСОБА_2 були перереєстровані наступні транспортні засоби: VOLVO, VOLKSWAGEN CADDY та МАN, у зв`язку з передачею до статутного фонду ТОВ «СПЕЦБУД-2023». Таким чином, відповідач одноосібно, без відома та згоди позивача, розпорядився спільним сумісним майном подружжя та вніс до статутного капіталу ТОВ «СПЕЦБУД-2023» транспортні засоби, які в рівних частинах належать кожному з подружжя. Про наявність вказаних обставин позивачу стало відомо лише 30.08.2024 року.
При цьому, одноосібним засновником цього товариства з 20.11.2023 року був відповідач. Відтак, позивач вважає, що дії відповідача були спрямовані на уникнення поділу вказаних транспортних засобів як спільного майна подружжя. 
Оскільки транспортні засоби є неподільною річчю, тому позивач вважає, що має право на стягнення грошової компенсації за 1/2 частку у спільному майні. У свою чергу ОСОБА_1 з вересня 2020 року користується автомобілем VOLKSWAGEN GOLF, який необхідний їй для повсякденного користування, тому позивач бажала визнати за собою право власності на нього шляхом компенсації 1/2 вартості автомобіля за рахунок належної їй компенсації за 1/2 часток інших п`яти автомобілів. 
В зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 змушена була звернутись до суду з цим позовом. 
26.11.2024 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобілі:
- ПРАГМАТЕК V0-3015, 2020 року випуску, VIN- НОМЕР_1 , дата реєстрації – 12 березня 2021 року;
- WIELTON PC16ST, 2004 року випуску, VIN- НОМЕР_4 , дата реєстрації – 12 березня 2020 року.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, 2015 року випуску, VIN- НОМЕР_3 .
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 633 660 грн за належну їй 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя та витрати на оплату судового збору у розмірі 6336,60 грн.
Не погодившись із ухваленим рішенням,  ОСОБА_2 , через свого представника - адвоката Зільберта О.Є., подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати в частині стягнення грошової компенсації на користь  ОСОБА_1 у розмірі 633 660 грн та ухвалити нове, яким стягнути грошову компенсацію на користь  ОСОБА_1 у розмірі 109 950 грн, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що визначений розмір грошової компенсації за належну  ОСОБА_1 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя суд першої інстанції визначив неправильно. Наводить свій розрахунок, відповідно до якого розмір компенсації позивачу має становити 392 430 грн (при цьому, в прохальній частині просить стягнути 109 950 грн).
На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник  ОСОБА_1 – адвокат Руденко Т.С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, – без змін. 
Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити з огляду на таке.
Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:  1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не у повній мірі відповідає цим вимогам.
В ході розгляду справи встановлено, що 22.04.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис № 632 (а.с. 12).
В період шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 14, 16).
10.10.2024 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/20095/24 шлюб між сторонами розірвано.
Зі змісту відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областей від 28.08.2024 року вбачається, що за відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів в період з 01.01.2014 року по теперішній час за ОСОБА_2 були зареєстровані наступні транспортні засоби:
- VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2005 року випуску, дата реєстрації 16.01.2013 року, реєстрація здійснювалась на підставі вантажно-митної декларації та довідки-рахунок, 13.09.2019 року – перереєстрований на нового власника по договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ;
- МАN 8.163, 1997 року випуску, дата реєстрації 28.02.2015 року, реєстрація здійснювалась на підставі довідки-рахунок, 19.01.2024 року – перереєстрований на нового власника у зв`язку з передачею до статутного фонду на підставі акта прийому-передачі та рішення засновників;
- VOLVO FH 12, 2004 року випуску, дата реєстрації 12.03.2020 року, реєстрація здійснювалась на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у суб`єкта господарювання, договору комісії та акту огляду, 19.01.2024 року – перереєстрований на нового власника у зв`язку з передачею до статутного фонду на підставі акту прийому-передачі та рішення засновників;
- WIELTON PC16ST, 2004 року випуску, дата реєстрації 12.03.2020 року, реєстрація здійснювалась на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у суб`єкта господарювання, договору комісії та акту огляду (станом на розгляду запиту перебуває у власності);
- VOLKSWAGEN GOLF, 2015 року випуску, дата реєстрації 15.09.2020 року, реєстрація здійснюється на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у ТСЦ (станом на час розгляду запиту перебуває у власності);
- VOLKSWAGEN CADDY, 2015 року випуску, дата реєстрації 15.12.2020 року, реєстрація здійснюється на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у суб`єкта господарювання, договору комісії та огляду, 19.01.2024 року – перереєстрований на нового власника у зв`язку з передачею до статутного фонду на підставі акту прийому-передачі та рішення засновників;
- ПРАГМАТЕК V0-3015, 2020 року випуску, дата реєстрації 12.01.2021 року, реєстрація здійснюється на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у суб`єкта господарювання, акту прийому-передачі, акту огляду та сертифікату відповідності (станом на час розгляду запиту перебуває у власності) (а.с. 18-19, 25).
Також у відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областей від 28.08.2024 року вказано, що 19.01.2024 року за ТОВ «Спецбуд-2023» були перереєстровані наступні транспортні засоби: МАN, VOLKSWAGEN CADDY, VOLVO FH 12 (а.с. 20-21, 22-23, 26).
20.11.2023 року рішенням № 1 одноосібним засновником ТОВ «Спецбуд-2023» є ОСОБА_2 , розмір внеску до статутного капіталу становить 903 000 грн, або 100% від розміру статутного капіталу товариства. Особовий вклад складається з: МАN 8.163, VOLVO FH 12, VOLKSWAGEN CADDY (а.с. 88).
Зі змісту витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.09.2024 року встановлено, що ТОВ «Спецбуд-2023» було зареєстровано 21.11.2023 року, його керівником є ОСОБА_5 , статутний капітал 903 000 грн. Разом з тим, ОСОБА_2 було виведено з переліку бенефіціарів (а.с. 29-31).
Згідно з копією акту приймання-передачі транспортних засобів до статутного фонду ТОВ «Спецбуд-2023» від 18.01.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Безпалюк Л.С., ОСОБА_2 передав, а ТОВ «Спецбуд-2023» прийняв до статутного капіталу транспортні засоби: МАN 8.163, VIN: НОМЕР_7 , вартістю 174 700 грн; VOLKSWAGEN CADDY, VIN: НОМЕР_2 , вартістю 175 800 грн; VOLVO FH 12, VIN: НОМЕР_5 , вартістю 469 820 грн (а.с. 27).
Відповідно до копії консультативного висновку № ІК-49 (а.с. 32-34), складеного Вінницькою торгово-промисловою палатою 11.09.2024 року за замовленням ОСОБА_1 , середня ринкова (дійсна) вартість колісного транспортного засобу: 
-ПРАГМАТЕК V0-3015, 2020 року випуску, становить 52 100 грн;
-VOLKSWAGEN CADDY, 2015 року випуску, становить 423 740 грн;
-VOLKSWAGEN GOLF, 2015 року випуску, становить 482 160 грн;
-WIELTON PC16ST, 2004 року випуску, становить 167 800 грн;
-VOLVO FH 12, 2004 року випуску, 469 820 грн;
-МАN 8.163, 1997 року випуску, становить 153 860 грн. 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що спірні автомобілі були придбані в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та є спільним майном подружжя.
При цьому, трьома із цих автомобілів (спільним майном подружжя)  відповідач розпорядився (відчужив) на власний розсуд без повідомлення та письмової згоди  ОСОБА_1 . Тому суд дійшов висновку, що позивач має право на грошову компенсацію половини вартості спірних транспортних засобів.
Визначаючи розмір компенсації, суд керувався консультативним висновком № ІК-49 та враховував, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з них, визначається виходячи з вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна, та в результаті суд погодився із заявленою позивачем сумою грошової компенсації у розмірі 633 660 грн. При цьому, власних висновків з приводу стягнення грошової компенсації суд не зробив, розрахунку стягнутої суми не навів.
Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, рішення суду в частині позовних вимог щодо визнання за кожним із сторін права власності на частину спірного майна апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині не оскаржується. 
При цьому, фактично скаржник просить апеляційний суд змінити оскаржуване судове рішення, зменшивши визначений розмір грошової компенсації за належну позивачу ОСОБА_1 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до частини першої статті 60 CK України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Згідно з положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69, 72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України.
До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).
Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.
Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі постанова), спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.
Якщо під час вирішення спору про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц,провадження №61-9018сво18, Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 483/812/19, провадження №61-20774св19.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції встановив, що спірні транспортні засоби були спільною сумісною власністю подружжя, водночас частину транспортних засобів відповідач відчужив без згоди позивача. 
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відчужені автомобілі були спільною сумісною власністю подружжя, у зв`язку із чим на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини відчужених спірних транспортних засобів. 
Водночас, колегія суддів не погоджується із визначеною судом сумою грошової компенсації, стягнутої на користь ОСОБА_1 у розмірі 633 660 грн за належну їй 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя, при цьому судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні навіть не наведено власних висновків з приводу стягнення грошової компенсації та розрахунку стягнутої суми.
Відповідно до консультативного висновку № ІК-49 (далі – висновок), складеного Вінницькою торгово-промисловою палатою 11.09.2024 року за замовленням ОСОБА_1 , середня ринкова (дійсна) вартість колісного транспортного засобу: 
-ПРАГМАТЕК V0-3015, 2020 року випуску, становить 52 100 грн;
-VOLKSWAGEN CADDY, 2015 року випуску, становить 423 740 грн;
-VOLKSWAGEN GOLF, 2015 року випуску, становить 482 160 грн;
-WIELTON PC16ST, 2004 року випуску, становить 167 800 грн;
-VOLVO FH 12, 2004 року випуску, 469 820 грн;
-МАN 8.163, 1997 року випуску, становить 153 860 грн. 
Відтак, загальна вартість вказаного майна становить 1 749 480 грн, половина вартості - 874 740 грн. 
ОСОБА_2 виділено в натурі у власність майна вартістю 219 900 грн (т/з ПРАГМАТЕК V0-3015, 2020 року випуску, вартість 52 100 грн + т/з WIELTON PC16ST, 2004 року випуску, вартість 167 800 грн).
ОСОБА_1 виділено в натурі у власність майна вартістю 482 160 грн (VOLKSWAGEN GOLF, 2015 року випуску, вартість 482 160 грн).
Так, загальна вартість виділеного майна в натурі становить 702 060, половина вартості виділеного майна в натурі – 351 030 грн.
Таким чином, при рівному розрахунку виділеного в натурі майна  ОСОБА_1 повинна сплатити грошову компенсацію  ОСОБА_2 у розмірі 131 030 грн (482 160 грн-351 030 грн).
Крім того, встановлено, що автомобілі VOLKSWAGEN CADDY, 2015 року випуску, VOLVO FH 12, 2004 року випуску, та МАN 8.163, 1997 року випуску, передано відповідачем до статутного фонду ТОВ «СПЕЦБУД-2023». Враховуючи вартість кожного із цих автомобілів, визначених висновком, сукупна їх вартість становить 1 047 420 грн.
Отже, при рівному поділі відчуженого майна (транспортних засобів)  ОСОБА_2  повинен сплатити грошову компенсацію ОСОБА_1  у розмірі половини вартості відчужених спірних транспортних засобів у розмірі 523 710 грн (1 047 420 грн/2).
З урахуванням викладеного, сума грошової компенсації, яка підлягає стягненню із  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , становить різницю між сумами грошових компенсацій, які сторони повинні сплатити один одному, що дорівнює 392 680 грн (523 710 грн-131 030 грн).
За таких обставин, суд першої інстанції повинен був частково задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь  ОСОБА_1  грошову компенсацію у розмірі 392 680 грн за належну їй 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя, однак неправильно визначивши розмір такої компенсації, стягнув 633 660 грн.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, зокрема виклавши його мотивувальну частину щодо визначення розміру грошової компенсації, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, в редакції цієї постанови та зменшити розмір стягнутої з  ОСОБА_2  на користь   ОСОБА_1  грошової компенсації за належну їй 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя з 633 660 грн до 392 680 грн.
Частиною 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
За таких обставин, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та частковим задоволенням вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 141, п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог (61,97 %), вважає за необхідне зменшити розмір стягнутого з   ОСОБА_6  на користь  ОСОБА_1 судового збору за подання позовної заяви з 6336, 60 грн до 3 926, 79 грн, а з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5 890, 18 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , подану його представником - адвокатом Зільбертом Олегом Євгенійовичем, задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2024 року змінити, зокрема виклавши його мотивувальну частину щодо визначення розміру грошової компенсації, яку необхідно стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 , в редакції цієї постанови, та зменшити розмір стягнутої з  ОСОБА_2  на користь   ОСОБА_1  грошової компенсації за належну їй 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя з 633 660 грн до 392 680 грн, а також зменшити розмір стягнутого з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  судового збору за подання позовної заяви з 6336, 60 грн до 3 926, 79 грн.        
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2  судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5 890, 18 грн.
Постанова набирає законної сили із дня її ухвалення.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                        О. В. Ковальчук

Судді:                                                                О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк