П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/21742/24	

Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Одеського апеляційного суду на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 у справі № 420/21742/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,  –

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом у якому просила:
- визнати протиправними дії Одеського апеляційного суду щодо нарахування суддівської винагороди у виданій ОСОБА_1 довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, обчисленої з розрахунку встановленого ст. 7 Закону України “ Про Державний бюджет України на 2023 рік” прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 грн;
- зобов`язати Одеський апеляційний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої етапі 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” та абзацу 4 статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2023”, з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2684 грн., розмір якого встановлено на 1 січня 2023 року;
- зобов`язати Одеський апеляційний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для перерахунку та нарахуванню щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої етапі 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” та абзацу 4 етап і 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2024”, з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028 грн., розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка з 22.02.2023 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", як суддя у відставці Херсонського апеляційного суду. 21 лютого 2023 року відповідач видав довідку за № 06-29/2/2023 про суддівську винагороду для обчислення мені щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначений розмір суддівської винагороди з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 грн. Вважаючи, що частиною 3 статті 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” передбачено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги береться лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, який станом на 01.01.2023 становив 2684 грн, а не 2102 грн, як зазначено в довідці про суддівську винагороду за № 06-29/2/2023, яку видав відповідач 21.02.2023, а прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року в розмірі 3028 грн., позивачка звернулася до Одеського апеляційного суду з заявою про надання мені довідки про суддівську винагороду судді, яка працює на відповідній посаді із застосуванням при обчисленні розміру суддівської винагороди, прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” та Законом України “Про Державний бюджет України на 2024 рік”. Проте, відповідач листом від 08.07.2024 вих. № 01.01-02/64/2024 повідомив про відсутність підстав для видачі довідки про розмір суддівської винагороди із розрахунку посадового окладу, не встановленого затвердженим штатним розписом, та надав довідки про суддівську винагороду №06-29/33/2024 та №06-29/34/2024, які є ідентичними з довідкою № 06-29/2/2023 від 21 лютого 2023 року, покликаючись на те, що Штатні розписи Одеського апеляційного суду на 2023 та 2024 рік затверджено в.о. Державної судової адміністрації України, та посадові оклади суддів на 2023, 2024 рік затверджено із застосуванням обмежень, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених абзацом 4 статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України” на 2023 та на 2024 рік. Вважаю такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
30.07.2024 відповідачем надано відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи, серед іншого тим, що згідно з приписами частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-УІІІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Проте, протягом 2023 та 2024 років зміни до штатного розпису Одеського апеляційного суду не вносилися, розмір посадового окладу судді Одеського апеляційного суду не змінювався. Статтею 4 Закону України “Про прожитковий мінімум” від 15.07.1999 № 966-ХІУ (далі Закон №966- XIV) передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Тобто, для визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді у якості розрахункової величини застосовується розмір прожиткового мінімуму, врахованого для його обчислення, який згідно ст.4 Закону №966-ХІУ встановлюється Верховною Радою України щорічно. В статті 7 Закону №3460-ІХ Верховна Рада визначила, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2024 року становить 2102 гривні. Оскільки, стаття 7 Закону №3460-ІХ не визнана неконституційною, суд повинен її застосовувані, та не може обирати самостійно із Закону про Державний бюджет більш сприятливий для позивача (3028 замість 2102 гри) розмір прожиткового мінімуму для обчислення його посадового окладу. З огляду на викладене, Одеський апеляційний суд діяв в межах закону, оскільки обрання ним саме цього розміру прожиткового мінімуму (2102 гри), не є свавільними діями, а виконанням прямої вказівки Закону № 3460-ІХ, який не визнано неконституційним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 07.10.2024 у справі № 420/21742/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив.
Визнав протиправними дії Одеського апеляційного суду щодо нарахування суддівської винагороди у виданій ОСОБА_1 довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, обчисленої з розрахунку встановленого ст. 7 Закону України “ Про Державний бюджет України на 2023 рік” прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 грн.
Зобов`язав Одеський апеляційний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої етапі 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” та абзацу 4 статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2023”, з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2684 грн., розмір якого встановлено на 1 січня 2023 року.
Зобов`язав Одеський апеляційний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для перерахунку та нарахуванню щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої етапі 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” та абзацу 4 етап і 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2024”, з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб  3028 грн., розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року.
Стягнув з Одеського апеляційного суду за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 ( одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп) гривні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Одеського апеляційного суду подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який буде враховуватись для розрахунку суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді, тобто як розрахункова величина, є виключним повноваженням Верховної Ради України; 
- суд першої інстанції не взяв до уваги, що законодавець чітко визначився про розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді (прожитковий мінімуму для працездатних осіб як розрахункова величина) та становить 2102 гривні, то саме цей розмір і необхідно застосовувати під час обчислення суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді.
- інші доводи відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.
Позивачка процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Вищої ради правосуддя № 55/0/15-23 від 16.02.2023 ОСОБА_1 під час здійснення правосуддя в Одеському апеляційному суді в порядку відрядження було звільнено з посади судді Херсонського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку ( а.с. 19-21).
Наказом № 25-ос від 20.02.2023 ОСОБА_1 відраховано зі штату Одеського апеляційного суду 21.02.2023 у відставку ( а.с. 13).
21.02.2023 Одеським апеляційним судом видано ОСОБА_1 довідку № 06-29/2/2023 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці про те, що станом на 21.02.2023 її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 223 337,50 грн., у т.ч. посадовий оклад 131 375,00 грн., доплата за вислугу років 91 962,50 грн. Довідка видана на підставі особового рахунку за лютий 2023 року ( а.с. 14)
08.07.2024 ОСОБА_1 звернулась до Одеського апеляційного суду з заявою надати довідки про суддівську винагороду судді, яка працює на відповідній посаді з 16.02.2023 та 01.01.2024 із застосуванням при обчисленні розміру суддівської винагороди прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законами України “Про державний бюджет України” на 2023 та на 2024 рік, відповідно. Звернувши увагу, на те, що зміна гарантованої Конституцією України однієї із складових суддівської винагороди, а саме прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на іншу розрахункову величину Законом України “Про судоустрій і статус суддів”
08.07.2024 Одеський апеляційний суд листом № 01.01.-02/63/2024, направленим ОСОБА_1 , повідомив, серед іншого, що пунктом 2 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (зі змінами), визначено, що довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці видається судом, з якого суддя вийшов у відставку, з урахуванням суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Посадові оклади працюючих суддів затверджуються Штатними розписами на відповідний рік. Штатні розписи Одеського апеляційного суду на 2023 і 2024 рік затверджено Головою та в.о. Голови Державної судової адміністрації України, відповідно, та посадові оклади суддів на 2023,2024 рік затверджено із застосування обмежень, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого абз.4 ст.7 законами України “Про Державний бюджет України” на відповідний рік. Станом на дату Вашого звернення зміни до штатних розписів Одеського апеляційного суду на 2023 та 2024 рік в частині розміру посадового окладу судді не вносилися. Враховуючи зазначене вище, відсутні підстави для видачі Вам довідок про розмір суддівської винагороди із розрахунку посадового окладу, не встановленого затвердженим штатним розписом. Додатками до цього листа є довідки  про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді ( а.с. 16).
Так, Одеським апеляційним судом видано ОСОБА_1 довідку № 06-29/33/2024 від 08.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці про те, що станом на 01.01.2023 її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 223 337,50 грн., у т.ч. посадовий оклад 131 375,00 грн., доплата за вислугу років 91 962,50 грн. Довідка видана на підставі особового рахунку за січень 2023 року ( а.с. 17).
Одеським апеляційним судом видано ОСОБА_1 довідку № 06-29/34/2024 від 08.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці про те, що станом на 01.01.2024 її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 223 337,50 грн., у т.ч. посадовий оклад 131 375,00 грн., доплата за вислугу років 91 962,50 грн. Довідка видана на підставі особового рахунку за січень 2024 року ( а.с. 18).
Вважаючи, протиправними дії відповідача щодо видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці в частині розміру суддівської винагороди, обчисленого з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2102,00 грн., позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про захист своїх прав.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, а також від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018.
При вирішенні цього спору суд виходив із того, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону України № 1402-VIII. Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.
З огляду на вищевказане та враховуючи, що питання обрахунку та розміру суддівської винагороди регламентовано виключно статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що, в свою чергу, виключає можливість до правовідносин стосовно суддівської винагороди застосовувати інші Закони, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на отримання довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зазначенням розміру суддівської винагороди судді, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого, станом на 01.01.2023 складає 2684 гривень, станом на 01.01.2024 складає 3028 гривень відповідно до абзацу 4 статей 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік”, а відтак при видачі позивачу спірних довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням  базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 2 102 грн. відповідач діяв протиправно. 
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Спірним в контексті розгляду даної справи є правомірність видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці станом на 01.01.2023 та 01.01.2024, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого складає 2102,00 грн.
Вирішуючи означені правовідносин, колегія суддів виходить з таких  міркувань.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України “Про судоустрій та статус суддів” № 1402-VII від 02.06.2016 року(далі -  Закон України № 1402-VII).
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України “Про судоустрій та статус суддів” правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.
Згідно з ч.1 ст.6 Закону України “Про судоустрій та статус суддів” здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.
Відповідно до ч.1 ст.48 зазначеного Закону суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.
В свою чергу незалежність судді забезпечується:
1) особливим порядком його призначення, притягнення до відповідальності, звільнення та припинення повноважень;
2) недоторканністю та імунітетом судді;
3) незмінюваністю судді;
4) порядком здійснення правосуддя, визначеним процесуальним законом, таємницею ухвалення судового рішення;
5) забороною втручання у здійснення правосуддя;
6) відповідальністю за неповагу до суду чи судді;
7)окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом;
8) належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді;
9) функціонуванням органів суддівського врядування та самоврядування;
10) визначеними законом засобами забезпечення особистої безпеки судді, членів його сім`ї, майна, а також іншими засобами їх правового захисту;
11) правом судді на відставку. (ч. 5 ст. 48 Закону України “Про судоустрій та статус судів).
Згідно з ч. 7 ст. 48 Закону України “Про судоустрій та статус судів) при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.
Відповідно до ст. 130 Конституції України, Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.
Частиною 1 статті 135 Закону України “Про судоустрій та статус суддів” визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч.2, 4, 5 ст. 135 Закону України “Про судоустрій та статус суддів” суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:
1) вислугу років;
2) перебування на адміністративній посаді в суді;
3) науковий ступінь;
4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Частиною 3 ст.135 Закону України “Про судоустрій та статус суддів” базовий розмір посадового окладу судді становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:
1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;
2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;
3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.
У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.
Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.
Також відповідно до ч.6, 7, 8 ст. 135 Закону України “Про судоустрій та статус суддів” суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря, голови судової палати, секретаря Пленуму Верховного Суду, секретаря Великої Палати Верховного Суду, виплачується щомісячна доплата в розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду – 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.
Суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук із відповідної спеціальності в розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.
Суддям виплачується щомісячна доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Цілком таємно", - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Таємно", - 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.
Обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків. (ч.9 ст. 135 ЗУ “Про судоустрій та статус суддів).
Апеляційний суд зазначає, що однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.
Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (Законом № 1402-VIII) гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, а також від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018.
Система правового захисту суддів, зокрема їх матеріального забезпечення, встановлена Законом № 1402-VIII, положення якого узгоджуються з вимогами міжнародно-правових актів щодо незалежності суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, а також є гарантією поваги до гідності людини, її прав та основоположних свобод.
У пункті 62 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до Комітету міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів підкреслюється, що в цілому важливо (особливо для нових демократичних країн) передбачити спеціальні правові положення, що захищають грошову винагороду суддів від скорочення, а також забезпечити положення, що гарантують збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя.
Суд зазначає, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону № 1402-VIII.
При цьому, норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.
З 30.09.2016 набрали чинності зміни, внесені до Конституції України згідно із Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII “Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)”(далі - Закон № 1401-VIII).
Цим Законом, серед іншого, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище.
Суд звертає увагу на те, що Конституція України у редакції Закону № 1401-VIII вперше містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що “розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій”.
З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини першої статті 135 Закону № 1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди є закон про судоустрій.
Розмір суддівської винагороди визначено у статті 135 Закону № 1402-VIII, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі) є законом про судоустрій в значенні частини другої статті 130 Конституції України.
Пунктом 2 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Статтею 130 Конституції України закріплено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Разом із цим, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України від 15.07.1999 № 966-XIV “Про прожитковий мінімум” (далі - Закон № 966-XIV).
Відповідно до статті 1 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
У змісті наведеної норми Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.
Статтею 4 Закону 966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
Законом № 966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як “прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді”.
Водночас, Законом № 966-XIV судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
При цьому, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» був введений такий новий вид прожиткового мінімуму, а саме “прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді”, розмір якого становить 2102, 00 грн.
Разом з тим, зміни до Закону № 1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди протягом спірного періоду, а також у Законі № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, немає.
Суд зазначає, що для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 135 Закону № 1402-VIII, які у часі прийняті раніше, мають пріоритет стосовно пізніших положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік”.
Водночас, Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» й Закон України “Про Державний бюджет України на 2024 рік” фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII.
У постанові від 10.11.2021 у справі № 400/2031/21 Верховний Суд зазначив, що Закон України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів. Тобто у національному законодавчому полі існує колізія положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо застосувавши загальний принцип права “спеціальний закон скасовує дію загального закону” (Lex specialis derogate generali). Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм: коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права. Отже, за таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis), тобто Закону № 1402-VIII, а положення Закону № 966-XIV вважати загальними нормами (lex generalis).
Таким чином, позивачка має право на отримання довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зазначенням розміру суддівської винагороди судді, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого, станом на 01 січня 2023 року складає 2684 гривень, станом на 01 січня 2024 року складає 3028 гривень відповідно до абзацу 4 статей 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік”.
З огляду на викладене у сукупності, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2023 – 2 684,00 грн, на 01.01.2024 – 3028, 00 грн. на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2 102,00 грн), на підставі абзацу 5 статті 7 Закону України “ Про Державний бюджет України на 2023” та, відповідно,  абзацу 5 статті 7 Закону України “ Про Державний бюджет України на 2024”,  була неправомірною.
Відтак, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеського апеляційного суду – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 у справі № 420/21742/24 – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	С.Д. Домусчі    Г.В. Семенюк