П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
27 грудня 2024 року                                                                                   м. Київ
 
Справа № 754/1216/24
Провадження № 22-ц/824/12345/2024
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                                    судді-доповідача Стрижеуса А. М., 
                                    суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,
                                    
сторони:           позивач        Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія 
«Європейська агенція з повернення боргів»,
відповідач   ОСОБА_1 ,
                                               
розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Деснянського  районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»  до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 06 березня 2023р. між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 5369512. 
Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9 Договору позики, реквізити та підпис сторін.
Згідно з п.п. 2.1. Договору позики, за цим Договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору. 
Відповідно до п.п. 2.5. Договору позики, позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих днів) днів з дати підписання договору.
Підписуючи договір відповідач підтвердив, що в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену ч.2. ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
10 серпня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 10-08/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги,  а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 10 серпня 2023 року до договору факторингу          № 10-08/2023 від 10 серпня 2023 року , ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 32 232 грн., з яких: 10 200,00 грн., сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 032 грн., сума заборгованості за процентами за користування позикою.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від17 квітня 2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1   за договором позики № 5369512 від 26 березня 2023 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, поштова адреса: Київська обл., м. Бровари вул. Лісова, 2, поверх 4, ЄДРПОУ: 35625014): 32232 грн. - заборгованості за кредитом, процентами та 3028 грн. - судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що у зв?язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов?язань за кредитними договорами та договором позики, утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів», яке набуло право вимог згідно договорів факторингу.
12 травня 2023 року ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від17 квітня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували факт перерахування кредитних коштів на картковий рахунок, що належить відповідачу, також відсутні докази, які підтверджували б наявність заборгованості, у зв`язку з тим, що у матеріалах справи відсутні докази факту укладення договору ОСОБА_1 .
Зазначає, що у позивача відсутні права вимоги у відповідача заборгованості за договором позики.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.
 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 травня 2024 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Деснянського  районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»  до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Витребувано з Деснянського  районного суду м. Києва матеріали цивільної справи № 754/1216/24.
28 травня 2024 року матеріали справи № 754/1216/24 надійшли до Київського апеляційного суду.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 липня 2024 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження .
А за правилами частини першої статті 369 ЦПК України, що діяли на момент відкриття апеляційного провадження,  апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
10 червня 2024 року ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» подало до Київського апеляційного суду відзив, у якому просить апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , на рішення Деснянського  районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 рокузалишити без змін.
Відзив мотивований тим, що судом першої інстанції повно з?ясовано обставини, що мають значення для справи, його висновки відповідають обставинам справи, а під час прийняття судом рішення, не допущено порушень норм матеріального та процесуального права.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла таких висновків.
Встановлено, що 06 березня 2023р. між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 5369512. 
Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9 Договору позики, реквізити та підпис сторін.
Згідно з п.п. 2.1. Договору позики, за цим Договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору. 
Відповідно до п.п. 2.5. Договору позики, позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих днів) днів з дати підписання договору.
Підписуючи договір відповідач підтвердив, що в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену ч.2. ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
10 серпня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 10-08/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги,  а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 10 серпня 2023 року до договору факторингу № 10-08/2023 від 10 серпня 2023 року , ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 32 232 грн., з яких: 10 200,00 грн., сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 032 грн., сума заборгованості за процентами за користування позикою.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як убачається з матеріалів справи, договір позики від 26 березня 2023 року № 5369512 про надання фінансового кредиту, ОСОБА_1 підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису позичальника (одноразового ідентифікатора).
У вказаних правочинах відповідач визначив, що електронний цифровий підпис (одноразовий ідентифікатор) є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.
Отже, між сторонами було укладено кредитні договори та договір позики, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
Тому доводи апелянта про те, що ним не було укладено кредитний договір, є необґрунтованими, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт укладення кредитного договору між ОСОБА_1 та ТОВ «Маніфою» за допомогою одноразового ідентифікатора.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У позовній заяві ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» просить суд стягнути з відповідача суми загального залишку заборгованості за наданими кредитами та позикою та нараховані відсотки.
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною першою статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів та коштів за договором позики не виконувала, у зв`язку з чим має заборгованість, а тому наявні підстави для висновку про те, що вимоги кредитора про стягнення заборгованості є обґрунтованими.
Суд першої інстанції установивши невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення кредитної заборгованості, внаслідок чого утворилась заборгованість, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог та стягнення наявної заборгованості в судовому порядку.
Аргументи заявника про те, що позивачем не надано доказів на отримання відповідачем коштів є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, зокрема кредитними договорами за умовами яких відповідач отримав кредитні кошти шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківська картка), номер якої зареєстровано позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті та зобов`язався їх повернути, чого виконано не було. 
Доказів протилежного Тертишником Є.М. не надано, як і не надано власного контррозрахунку.
Як вбачається з матеріалів справи між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №10-08/2023 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 
Відповідно до Реєстру боржників від 10.08.2023 до Договору факторингу № 10-08/2023 грн., з яких: від 10.08.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32 232,00 грн., 10 200,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 032,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного інше не встановлено договором або законом. кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо
Заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором, у кредитному договору № 5369512 така заборона встановлена не була.
Частиною першою статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у
зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
При цьому закон не містить конкретного переліку таких доказів, ні положення статті 512 ЦК України, ні положення статті 517 цього Кодексу не пов`язують факт виникнення у нового кредитора правових вимог у зобов`язанні з передачі документів, які засвідчують правові вимоги, що передаються, і так само не відповідають зобов`язань первісного кредитора передавати нові кредиторові оригінали таких документів.
Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 року у справі №? 910/10963/19 наголошено, що доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні, а не документи, що засвідчують права, які передаються.
Відповідно до п.1.3. договору факторингу № 10-08/2023 від 10.08.2023, ТОВ
«Маніфою» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права
вимоги за договором позики ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-975цс15, зазначено, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляє обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язкового погашення боргу.
Разом з тим, відповідачем не було доведено факт погашення боргу первісному кредитору, також кредитним договором № 5369512 не встановлено заборону передачу права вимогу іншому кредитору, отже доводи апеляційної скарги в цій частині, є необґрунтованими.
Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Деснянського  районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року - без змін, оскільки підстав для скасування судового рішення немає.
Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, розподіл судових витрат відповідно до статті 1541 ЦПК України апеляційним судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу апеляційною скаргою  ОСОБА_1 -залишити без задоволення.
Рішення Деснянського  районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                                                              А.М. Стрижеус
 
Судді:                                                                                                  Л.Д. Поливач
 
                                                                                                             О.І. Шкоріна