УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
13 січня 2025 року
м. Київ
Справа № 554/1685/21
Провадження № 51-6374 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2024 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року щодо нього, 
установив:
Відповідно до оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги засудженого, Полтавський апеляційний суд частково задовольнив вимоги ОСОБА_4 , скасував вирок у частині засудження останнього за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України (епізод №  10); ч. 3 ст. 185 КК України (епізоди № 4, 8); ч. 4 ст. 185 КК України (епізоди № 11, 12, 13, 14, 15, 17, 18, 19, 20) та кримінальне провадження у цій частині закрив на підставі п.  41 ч. 1 ст.  284 КПК України.
Також апеляційний суд своїм рішенням постановив вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України (епізоди № 1, 2, 3, 5, 6, 7, 9) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 4 ст. 185 КК України (епізод № 16) - у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. 
Виключив із вироку посилання на застосування ч. 4 ст. 70 і ст. 71 КК України та ухвалив виконувати самостійно вироки Зінківського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2020 року та Київського районного суду м. Полтави від 22  лютого 2023 року. 
В решті рішення суду першої інстанції залишив без зміни.
Не погоджуючись із вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2024 року та ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, датовану ним 06 листопада 2024 року.
Колегія суддів Касаційного кримінального суду розглянула касаційну скаргу засудженого на вказані судові рішення та ухвалою від 21 листопада 2024 року, керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановила рішення, яким відмовила у відкритті касаційного провадження за скаргою засудженого.
Вказану ухвалу Касаційного кримінального суду засуджений отримав під розписку через адміністрацію ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» 11 грудня 2024 року.
23 грудня 2024 року до Касаційного кримінального суду повторно надійшла касаційна скарга засудженого  ОСОБА_4  на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2024 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року, яка підписана скаржником 10 грудня 2024 року.
Як убачається із матеріалів касаційного провадження, вказана касаційна скарга засудженого на ці судові рішення за своїм змістом є абсолютно аналогічною попередньої його скарги, відрізняючись лише датою її підписання.
Перевіривши доводи повторної касаційної скарги, колегія суддів касаційного суду вважає, що у відкритті касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 належить відмовити, а касаційну скаргу йому повернути, з огляду на таке.
За змістом положень статей 424, 425 КПК України процесуальним законом не передбачено можливості неодноразового оскарження в касаційному порядку особою судових рішень, які вже були предметом перегляду судом касаційної інстанції за касаційною скаргою цієї особи. 
Конституційний Суд України рішенням від 11 березня 2010 року № 8-рп/2010 встановив, що визначення у положенні пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України як однієї з основних засад судочинства "забезпечення ... касаційного оскарження рішення суду" у системному зв`язку з положеннями частини 1 статті 8, статті 125 Основного Закону України значитиме, що правомірним може бути лише одноразове касаційне оскарження та перегляд рішень суду.
Тому враховуючи, що судом касаційної інстанції 21 листопада 2024 року вже прийнято судове рішення по аналогічній за змістом касаційній скарзі засудженого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2024 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року щодо нього, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що вказані судові рішення не можуть двічі з тих самих підстав бути оскаржені в суді касаційної інстанції. 
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2024 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                                  ОСОБА_5