ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3476/24  Номер провадження 22-ц/814/376/25	Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.
Розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 20 серпня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 у якому просив розірвати шлюб зареєстрований між ними 14.05.2005 у відділі реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області за актовим записом №112.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 20 серпня 2024 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - передано на розгляд за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду як незаконну та направити справу для продовження розгляду до Полтавського районного суду Полтавської області. Вказує, що у 2022 році у зв`язку із веденням активних бойових дій та тимчасовою окупацією Луганської області позивач разом із сім`єю переїхав до м.Полтави , де вони фактично проживають на даний час.
На його думку, переселенці, які покинули домівки внаслідок бойових дій та окупації місць їх постійного проживання, можуть звертатися з позовами до судів в районах тимчасового перебування. Якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як внутрішньо переміщена особа, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатися з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування. Суд не взяв до уваги довідку про взяття його на облік внутрішньо переміщеної особи.
Розгляд справи судом апеляційної інстанції проводиться в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників процесу.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Постановляючи ухвалу про передачу справи за підсудністю на розгляд до Паволградського міськрайонного суду Дніпропетровської області , суд першої інстанції виходив з того, що зареєстрованим місцем проживання позивача та відповідача є адреса: АДРЕСА_1 , а адреса АДРЕСА_2 не є зареєстрованим місцем перебування/знаходження позивача у розумінні діючого законодавства. Проте такий висновок зроблений передчасно з порушенням норм процесуального права.
Судом встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, оспорюваних прав, свобод, чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст. 27 ЦПК України).
За ч.2 ст.28ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.
Згідно з п.1 ч.1ст.31ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відповідно до ч.1ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно з ч. 1ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених устатті 1 цього Закону.
Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.
У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Судвказав на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціальногоЗакону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно ст. 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених уст.1 цього Закону.
Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 , звертаючись до Полтавського районного суду Полтавської області із позовом про розірвання шлюбу вказував, що він є внутрішньо переміщеною особою.
Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської у м.Полтаві ради від 15.09.2022 року №1603-5002142886 ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_3 . Відповідна довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01.09.2022 №1603-5002099406 видана і відповідачу ОСОБА_2 , із зазначенням вищевказаної адреси як місця її фактичного проживання/перебування.
Отже, ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа, місце перебування якої зареєстроване за адресою:  АДРЕСА_3 , що відноситься до території Шевченківської районної у місті Полтаві ради, має право звернутися в суд до підсудності якого відноситься відповідний район, за зареєстрованим місцем його перебування.
Суд першої інстанції не звернувши увагу на вказане , прийшов до помилкового висновку , що справа за підсудністю належить до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області та підлягає направленню до нього на розгляд . 
Колегія суддів вважає , що оскаржувана ухвала постановлена судом з порушенням норм процесуального права, тому відповідно до п. 4 ч. 1ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню як така, що перешкоджає подальшому провадженню по справі, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст.374,379, 382, 384,389,390 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу  Полтавського районного суду Полтавської області від 20 серпня 2024 року – скасувати.
Матеріали цивільної справи №545/3476/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 28 січня 2025 року.

Головуючий суддя: В.М. Триголов        

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов