УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/10984/24 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г. 
Категорія 70 Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Григорусь Н.Й.
суддів         Борисюка Р.М., Шевчук А.М.
        
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Житомирі цивільну справу № 295/10984/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 про стягнення аліментів, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 – адвоката Лук`яненка Віталія Олександровича на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г. у м. Житомирі,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її утримання в розмірі частки від усіх видів доходу щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду. 
Позов мотивувала тим, що на даний час її чоловік – ОСОБА_2 призваний на військову службу, відповідно вони проживають окремо, через що виникають питання по матеріальному забезпеченню сім`ї. Перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною інших доходів, крім соціальних виплат, не має. Відповідач є молодою працездатною особою, військовослужбовцем і спроможний платити аліменти на її утримання як дружини, яка проживає зі спільною дитиною, враховуючи відсутність у неї самостійного доходу, він має їй компенсувати можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. Посилаючись на вказані обставини, просила задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03 грудня 2024 року позов задоволено частково. З ОСОБА_2 на утримання позивачки стягнуто аліменти у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 липня 2024 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шести років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішено питання судових витрат.
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 – адвокат Лук`яненко В.О. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове – про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи.  
Зазначає, що суд першої інстанції визначив розмір аліментів на утримання позивачки та термін їх стягнення при недоведеності дійсного матеріального стану відповідача, вийшовши при цьому за межі заявлених позовних вимог. На думку апелянта даний позов носить штучний характер з метою зменшення розміру аліментів на утримання сина від шлюбу з ОСОБА_3 .
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 13 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а ухвалою суду від 20 січня 2025 року справу призначено до розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду, як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, - без змін.
Відзив на апеляційну скаргу, поданий відповідачем ОСОБА_2 , містить аналогічне прохання.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (частина 1 статті 368 ЦПК України).
Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі  сторін.
Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира 03 грудня 2024 року вищевказаним вимогам закону не відповідає.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не працює, має на утриманні малолітню дитину, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 03.04.2025, її доходи складають лише соціальні виплати, доказів неможливості надання матеріальної допомоги позивачу відповідач суду не надав, водночас він є здоровою працездатного віку особою, тому з огляду на наведені обставини спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_5 шести років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись не може, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони у справі з 22 січня 2021 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с. 3, 4).
ОСОБА_1 працює менеджером з туризму в ТОВ «Сова груп» і з 06.12.2021 знаходилась у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 94).
02 жовтня 2024 року ОСОБА_7 виповнилося три роки і наказом директора ТОВ «Сова груп» від 03.10.2024 позивачці було продовжено відпустку по догляду за дитиною по 03.04.2025 або до дня її фактичного виходу на роботу (а.с. 105).
       Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 «…старший солдат ОСОБА_2 призваний на військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 17.02.2024 по теперішній час (18.07.2024) (а.с. 10).
За погодженням сторін, учасників процесу, судом взято до уваги, що відповідач  ОСОБА_2 на час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 отримує грошове забезпечення у розмірі приблизно 60 000 (шістдесят тисяч) грн (а.с. 136-140).
За рішенням Богунського районного суду м. Житомир від 22.09.2016 з відповідача  ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3  в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму (а.с. 22).
Крім того, на підставі судового наказу від 27.03.2024 з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 62).
Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 17.06.2024 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_10 з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (а.с. 23-25).
Згідно довідки № 3171123 від 03.10.2024 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує домашнього догляду з 03.10.2024 по 03.04.2025 у зв`язку із захворюванням відповідно коду за МКХ-10 – J 69.0 (а.с. 115). 
Порядок заповнення форми первинної облікової документації № 080-1/о «Довідка про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді» (далі - форма № 080-1/о) визначає Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-1/о «Довідка про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді».
Форма № 080-1/о надається для дитини (дитини-інваліда), яка потребує домашнього догляду, одному з батьків, усиновителю, опікуну, піклувальнику дитини-інваліда, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, у відпустці без збереження заробітної плати та фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, у разі якщо дитина-інвалід потребує домашнього догляду, на підставі рішення лікарсько-консультативної комісії для звернення до органів праці та соціального захисту населення за отриманням надбавки на догляд за дитиною-інвалідом відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» та жінці, батькові, бабці, дідові чи іншим родичам, які фактично доглядають за дитиною, для надання відпустки без збереження заробітної плати.
Форма № 080-1/о надається закладами охорони здоров`я незалежно від форм власності та підпорядкування на підставі рішення лікарсько-консультативної комісії (далі - ЛКК).
Строк дії довідки встановлюється індивідуально з урахуванням захворювання, його перебігу, ефективності протирецидивних та реабілітаційних заходів і становить не менше 6 місяців.
21 листопада 2013 року постановою Кабінету Міністрів України затверджено положення про лікарсько-консультативну комісію.
Це Положення визначає механізм проведення медико-соціальної експертизи хворих, що не досягли повноліття, і потерпілих від нещасного випадку на виробництві дітей віком від 15 до 18 років, дітей з інвалідністю (далі - діти) з метою встановлення ступеня обмеження життєдіяльності під час взаємодії із зовнішнім середовищем та часу настання інвалідності.
Лікарсько-консультативні комісії (далі - комісії) функціонують у закладах охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
Утворюються в установленому порядку такі комісії: центральна комісія Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, центральні обласні, центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні комісії), міські, районні, міжрайонні, районні в містах комісії. Центральні комісії утворюються за рішенням Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
Відповідно до ч. 7 цього положення Комісії, зокрема, довідку про потребу дитини, дитини з інвалідністю в домашньому догляді.
Враховуючи наведене, довідка № 3171123 від 03.10.2024 про потребу дитини ОСОБА_9 у домашньому догляді є належним доказом.
Згідно з ч. 3 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.
За положеннями ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи, дитині ОСОБА_7 встановлено діагноз J 69.0 та вона потребує стороннього догляду на строк з 03.10.2024 по 03.04.2025.
Відповідно до змісту ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до змісту ст. ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог не надала суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів про те, що її дочка потребує догляду аж до досягнення нею 6-річного віку, а довела потребу дочки у домашньому догляді лише на період 03.10.2024 по 03.04.2025.
Будь-якої іншої медичної документації, що містить висновки компетентної лікарської комісії, які б давали змогу, не вдаючись до припущень, зробити категоричний і однозначний висновок про наявність підстав для особливого догляду за дитиною до досягнення нею 6 років, і відповідно надавати позивачці на цей період утримання відповідача, суду не надано.
Тому слід погодитись із доводами апеляційної скарги про недоведеність вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, відразу до досягнення дитиною шести років.
В свою чергу відповідач проходить військову службу та отримує відповідне грошове забезпечення та фактично погоджується зі стягненням з нього аліментів на утримання дружини у розмірі половини прожиткового мінімуму.
Разом з тим, судом першої інстанції не враховано ту обставину, що відповідачем до Радомишльського районного суду Житомирської області подано позов до ОСОБА_3 про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_10 з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку, в якому він посилається на зміну свого сімейного стану, як-то створення нової сім`ї, перебування на його утриманні непрацюючої дружини та малолітньої дитини – ОСОБА_12 (а.с. 23-25). У відповіді на відзив на позовну заяву у названій справі ОСОБА_2 зазначив, що зміна його сімейного стану полягає в утриманні другої малолітньої дитини, дружини, яка подала позов на стягнення аліментів на її утримання, непрацездатного хворого батька інваліда, який також потребує його догляду і утримання, а також його хвороби, тому вважає своє матеріальне становище скрутним, що є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів (а.с. 59 зворот - 61).
При вирішенні даного спору суд має насамперед враховувати його наслідки для неповнолітніх дітей відповідача та виходити із захисту їх інтересів, оскільки діти повинні перебувати у рівних умовах щодо матеріального забезпечення, яке має надавати відповідач. Стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_1 у розмірі 1/5 частини від доходів відповідача призведе до того, що за виконавчими документами з ОСОБА_2 буде утримуватись 70% заробітної плати (доходу) / 1/4 + 1/4 + 1/5 /, що в свою чергу може бути підставою для зменшення утримання на користь сина відповідача від першого шлюбу.
Також апеляційний суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі-Конвенція) встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною 2 статті 5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Сімейний кодекс України не містить імперативної заборони для визначення судом періоду стягнення аліментів на утримання дружини з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач.
Колегія суддів вважає, що стягнення аліментів на утримання дружини доцільно визначити строком з 19.07.2024 по 02.10.2024 (з моменту звернення до суду із даним позовом і до досягнення дитиною 3-х років, тобто в порядку ч. 2 ст. 84 СК України) та з 03.10.2024 року по 03.4.2025 (в порядку ч. 3 ст. 84 СК України) та змінити визначений місцевим судом розмір з 1/5 на 1/10 частки всіх доходів щомісячно, що не призведе до значного погіршення майнового стану платника аліментів.
Враховуючи, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, не всі його висновки відповідають обставинам справи, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, відповідно рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 – адвоката Лук`яненка Віталія Олександровича задовольнити частково.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 грудня 2024 року  скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на її утримання у розмірі 1/10 (однієї десятої) частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на період догляду за дитиною – ОСОБА_4 , починаючи з 19 липня 2024 року по 03 квітня 2025 року.
Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 1 211,40 грн., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:                                                Судді: