ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2025 року 
м. Київ
справа № 953/405/23
провадження № 51-4614 км 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючої                                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 , 
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
захисника                                                    ОСОБА_6   (у режимі відеоконференції),
засудженого                                               ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 14 червня 2023 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року щодо 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Балаклія Харківської області, зареєстрованого за адресою:   АДРЕСА_1 , 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 14 червня 2023 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 7 ст. 111-1 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 12 років, з конфіскацією всього належного йому майна. 
2. Вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат та інших заходів забезпечення кримінального провадження.  
3. Полтавський апеляційний суд ухвалою від 25 квітня 2024 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишив без змін.
4. За обставин, детально викладених у вироку, у результаті ведення агресивної війни з боку російської федерації проти України у період часу з 01 березня, але не пізніше 20 березня 2022 року, більш точний час не встановлений, збройними формуваннями держави-агресора окуповано м. Балаклія Ізюмського району Харківської області з встановленням контролю над життєдіяльністю вказаного населеного пункту.
5. У період часу з середини червня до середини липня 2022 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться Балаклійський відділ поліції Ізюмського району, керівником якого з червня 2022 року незаконно став місцевий мешканець ОСОБА_8 , а співробітники Балаклійського відділу поліції виїхали з населеного пункту та не контролюють обстановку щодо життєдіяльності вказаного населеного пункту, погодився на пропозицію невстановлених військових рф та добровільно зайняв посаду поліцейського охорони у незаконному правоохоронному органі «народна міліція» під керівництвом ОСОБА_8 , створеному окупаційною адміністрацією рф на тимчасово окупованій території Харківської області .
6. Так, у зазначений вище період, ОСОБА_7 у період часу з 16:00 години до 08:00 години протягом робочого тижня та у вихідні дні, перебуваючи на вказаній посаді, пов`язаній з охороною прав і свобод людини та охороною громадського порядку, виконував вказівки окупаційної адміністрації, спрямовані на охорону громадського порядку - виконував обов`язки з охорони об`єктів, що розташовані на окупованій території м. Балаклія Ізюмського району Харківської області.
7. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив дії спрямовані на добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території. 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
8. У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування судових рішень і закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК.
10. На обґрунтування своїх доводів зазначає що:
- досудове розслідування щодо нього здійснене неуповноваженою особою, оскільки у постанові про створення слідчої групи не зазначено прізвище слідчого ОСОБА_9 , що на думку засудженого, свідчить про недопустимість прийнятих ним процесуальних рішень та доказів у кримінальному провадженні; 
- протокол затримання складений не лише неуповноваженою особою, а й з порушенням вимог ст. 208 КПК та п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК;
- свідки у справі були допитані з порушенням вимог ч. 5 ст. 95, ч. 6 ст. 97 КПК;
- в порушення вимог ст. 49 КПК до матеріалів провадження не долучено постанови про залучення захисника ОСОБА_10 , у тому числі для проведення окремої слідчої дії - одночасного допиту;
11. Також, засуджений вказує, що стороною обвинувачення не надано доказів про зайняття ним посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на окупованій території, та не встановлено умислу на спричинення шкоди основам національної безпеки України, а тому, на його думку, відповідно до ч. 2 ст. 11 КК інкриміновані йому дії не є кримінальним правопорушенням, оскільки через малозначність не становлять суспільної небезпеки.  
12. Вважає судові рішення такими, що не відповідають вимогам ст. 370, 419 КПК.
13. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування судових рішень і закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК.
14. На обґрунтування своїх доводів захисник зазначає, що стороною обвинувачення не доведено складових інкримінованого засудженому кримінального правопорушення, а саме створення на тимчасово окупованій території незаконного правоохоронного органу та добровільного зайняття засудженим посади, яка при цьому, передбачає наявність організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій. Все це свідчить про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діянні ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК, що на думку захисника, перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Позиції учасників судового провадження
15. У судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали касаційні скарги, просили їх задовольнити. Прокурор заперечувала щодо задоволення касаційних скарг.
Мотиви Суду
16. Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, захисника, засудженого,  перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про таке.
17. Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
18. Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
19. Статтею 412 КПК визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
20. Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
21. Згідно зі ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено: короткий зміст вимог, викладених у апеляційній скарзі та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, та з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався.
22. Тобто суд апеляційної інстанції має перевірити і проаналізувати всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, зіставити їх з наявними у справі матеріалами та надати на кожен доречний і важливий аргумент сторони вичерпну відповідь у своєму рішенні.
23. Однак, у цій справі, суд апеляційної інстанції наведених вимог закону не дотримався та, залишаючи апеляційну скаргу засудженого без задоволення, належним чином не перевірив усіх доводів, викладених у ній, відповідей на них не дав, не провів ретельного аналізу й оцінки обставин, на які посилався апелянт, що суперечить вимогам ст. 419 КПК.
24. Так, у касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 стверджує про здійснення досудового розслідування неуповноваженим слідчим і як наслідок недопустимість прийнятих ним процесуальних рішень та доказів у кримінальному провадженні.
25. Під час касаційного розгляду у судовому засіданні стороною обвинувачення надані копії постанов від 07 та 08 жовтня 2022 року про зміну складу слідчої групи для проведення досудового розслідування, а також копію роздруківки з ЄРДР.
26. Ознайомившись з долученимидо матеріалів касаційного провадження прокурором копіями процесуальних документів, засуджений ОСОБА_7 подав клопотання у якому зазначає, що під час надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК, стороні захисту надані стороною обвинувачення постанови не надавались, ставлячи під сумнів їх достовірність.
27. Відповідно до висновку, викладеному у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 лютого 2022 року (справа № 477/426/17, провадження № 51-4963 кмо 20), постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого або групи слідчих, старшого групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що ці докази було зібрано неуповноваженими особами. 
28. Якщо в суді першої інстанції це питання не ставилось, а виникло під час апеляційного чи касаційного розгляду, такі процесуальні документи можуть бути надані суду апеляційної чи касаційної інстанції в межах перевірки доводів, викладених в апеляційній чи касаційній скаргах.
29. Разом з тим, не погоджуючись з вироком місцевого суду, засуджений подав апеляційну скаргу з доповненнями (доводи яких майже аналогічні за змістом касаційній скарзі) в яких, зокрема ставив питання про здійснення досудового розслідування неуповноваженим слідчим ОСОБА_9 щодо якого відсутні відомості у постанові про створення слідчої групи від 07 жовтня 2022 року. Звертав ОСОБА_7 на це увагу апеляційного суду і в судовому засіданні, про що свідчить відповідний звукозапис від 25 квітня 2024 року.
30. Разом з тим, апеляційний суд, виклавши такі доводи апеляційної скарги засудженого у судовому рішенні, всупереч статей 370, 404, 419 КПК уваги на них не звернув та не надав їм будь-якої оцінки.
31. Оскільки, згідно вимог ст. 433 КПК касаційний суд позбавлений повноважень оцінювати будь-які фактичні дані на предмет їх достовірності, вказані обставини підлягають перевірці в межах повноважень суду апеляційної інстанції, за результатами якої необхідно також дати оцінку допустимості доказів у кримінальному провадженні з врахуванням доводів сторони захисту.
32. Інші доводи касаційних скарг захисників, які були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, отримали обґрунтовані відповіді згідно вимог статей 370, 419 КПК.
33. За таких обставин, касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 підлягають задоволенню частково, а ухвала апеляційного суду - скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене та ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення.
34. Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК, яке відповідно до ст. 12 КК є особливо тяжким злочином проти основ національної безпеки України, з метою забезпечення можливості проведення нового розгляду судом апеляційної інстанції, а також забезпечення виконання процесуальних рішень у справі, колегія суддів вважає за необхідне обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив: 
Касаційні скарги ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 08 травня 2025 року включно.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                 ОСОБА_3