ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року	Львів	Справа № 380/29068/23 пров. № А/857/6878/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                        Пліша М.А.,
суддів                                                             Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року (головуючий суддя Желік О.М., м. Львів) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК-ТРАКС» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕК-ТРАКС» звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Львівської митниці, у якому просило:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900805/2 від 01.08.2023;
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901123/2 від 05.10.2023.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано Рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900805/2 від 01.08.2023 та №UA209000/2023/901123/2 від 05.10.2023.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця оскаржила його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати і у задоволенні позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України (далі – МКУ), митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МКУ.
Декларант або уповноважена особа зобов`язані надавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Рішення про коригування митної вартості від 01.08.2023 року № UA209000/2023/900805/2 (митна декларація, за якою відмовлено у митному оформленні № 23UA209170060412U0 від 31.07.2023) виносилось на товари: товар 1 – запасні частини для дискових гальм, нові, для вантажних автомобілів загального призначення максимальною вантажопід`ємністю 20 т; гальмівні диски, монтажні комплекти. Країна виробник CN. Завозились  на умовах поставки FOB CN QINGDAO.
Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
У рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу опрацювання документів, наданих для України від 13.03.2012 №4495-VI ( далі- МКУ), за результатами підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.
Під час здійснення митного оформлення за митною декларацією № 23UA209170060412U0 від 31.07.2023р., (далі – МД) було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та встановлено наступне:
-          декларантом не подано коносамент, який є транспортним документом для перевезення вантажів морським транспортом, що не дає можливості перевірити складові митної вартості по маршруту морського перевезення.
-          відповідно до товаросупровідних документів продавець поставляє товар на умовах FOB Tianjin Китай». Відповідно до Incoterms 2020 термін FOB Free on Board (Назва порту відвантаження) який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. Зважаючи на викладене та відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ до митної вартості включаються такі витрати зокрема витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження, перевантаження, складування та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
-          наданий рахунок № 467 від 25.07.2023 та СФ-0000290 від 26.07.2023 не містить усіх складових митної вартості (оформлення документів зокрема Т1, портові збори, перевантаження з контейнера в автомобіль тощо). Отже документ який поданий на підтвердження витрат (складових митної вартості) не піддається обчисленню та не містить всіх складових митної вартості (оформлення документів зокрема Т1, портові збори, перевантаження з контейнера в автомобіль тощо).
-          контрактом від 10.03.2023 №01.SWA.2023 передбачено специфікацію в якій зазначається найменування, кількість, ціна товару, умови поставки і оплати, а також зазначено, що вона є невід`ємною частиною контракту. Специфікація до митного оформлення не подана.
-          відповідно до п. 3.6 контракту передбачений перелік документів. Згідно з переліком такі документи, як коносамент, пакувальний, специфікація, не подані до митного оформлення.
-          платіжні документи №00789020230327 від 22.05.2023 та 00789020230522 від 27.03.23 не можуть бути взяті до уваги, оскільки в таких відсутнє будь-яке посилання на специфікацію чи інвойс, що позбавляє можливості ідентифікувати призначення платежу, а відтак і належність даних оплат виключно до конкретної поставки товару.
Таким чином порушено вимоги положень частини 21 статті 58 МКУ, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Відповідно до частини 2-3 статті 53 Митного кодексу України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, для підтвердження митної вартості:- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення;- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
На вимогу декларантом не надіслано жодного документа.
Відмовою в наданні необхідних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р. Зважаючи на  викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III.
Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала:
МД №UA209170/2023/52418 від 03.07.2023,
МД №UA209170/2023/47292 від 16.06.2023.
Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.
Випуск товару у вільний обіг, щодо яких скореговано митну вартість, здійснено відповідно до митної декларації 23UA209170061083U5 від 02.08.2023.
Різниця платежів склала 410 678,09 грн.
Рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/901123/2 від 05.10.2023 (митна декларація, за якою відмовлено у митному оформленні № 23UA209170080049U1 від 02.10.2023) виносилось на товари: товар 1 – запасні частини для дискових гальм, нові, для вантажних автомобілів загального призначення максимальною вантажопід`ємністю 20 т; гальмівні диски, монтажні комплекти. Країна виробник CN. Завозились на умовах поставки FOB CN QINGDAO.
Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Під час здійснення митного оформлення за МД № 23UA209170080049U1 від 02.10.2023, було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та встановлено наступне:
-          декларантом не подано до митного оформлення коносамент, який є транспортним документом для перевезення вантажів морським транспортом, що не дає можливості перевірити складові митної вартості по маршруту морського перевезення.
-          контрактом від 10.03.2023 № 01.SWA.2023 передбачено специфікацію в якій зазначається найменування, кількість, ціна товару, умови поставки і оплати, а також зазначено, що вона є невід`ємною частиною контракту. Специфікація до митного оформлення не подана.
-          відповідно до п. 3.6 контракту передбачений перелік документів. Згідно з переліком такі документи, як коносамент, пакувальний, специфікація, не подані до митного оформлення.
-          платіжні документи №00789020230712 від 12.07.2023 та 00789020230530 від 30.05.2023 не можуть бути взяті до уваги, оскільки в таких відсутнє будь яке посилання на специфікацію чи інвойс, що позбавляє можливості ідентифікувати призначення платежу, а відтак і належність даних оплат виключно до конкретної поставки товару.
Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Відповідно до частини 2-3 статті 53 Митного кодексу України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, для підтвердження митної вартості:
-          зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
-          якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
-          за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
-          якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
-          транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення);
-          виписку з бухгалтерської документації;
-          каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
-          копію митної декларації країни відправлення;
-          висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
На вимогу декларантом надіслано платіжні документи, контракт, експортну МД. Інших документів не подано. Відмовою в наданні необхідних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. 
Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості.
Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI розділ III.
Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: МД №UA209170/2023/60542 від 01.08.2023р., МД №UA209170/2023/72285 від 08.09.2023р.
Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.
Випуск товару у вільний обіг, щодо яких скореговано митну вартість, здійснено відповідно до митної декларації 23UA209170081194U0 від 05.10.2023 року.
Різниця платежів склала 331 769,23 грн.
Суд першої інстанції зазначив, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Відповідач не погоджується з даним висновком та вважає його помилковим.
Суд першої інстанції не вказує, в якому документі відсутнє роз`яснення щодо розбіжностей, де таке роз`яснення митний орган мав викласти. Зауважуємо, що у обидвох рішеннях зазначається достатня інформація, яка дозволяє встановити, як виявлені розбіжності впливають на неможливість визначення заявленої декларантом митної вартості і чому із поданих документів, поданих до митного оформлення, заявлена митна вартість імпортованих товарів не підтверджується.
Декларант або уповноважена особа зобов`язані надавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МКУ).
По-перше, коносамент № WMSS23054420 від 02.06.2023 не був поданий до митного оформлення.
Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 651, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 р. за № 1372/21684, у графі 44 Митної декларації «Додаткова інформація/Оформлені документи /сертифікати та авторизації» зазначаються наступні відомості:
«У графі зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи:
рахунок або інший документ, що визначає вартість товару;
визначені пунктами 7-9 частини восьмої статті 257 Митного кодексу України;
визначені пунктами 1-11 частини третьої статті 335 Митного кодексу України;
рішення щодо зобов`язуючої інформації відповідно до статті 23 Митного кодексу України;
документи про походження товару відповідно до частини другої статті 43 Митного кодексу України».
Пунктом 9 ч. 8 ст. 257 МК України визначено, що до митної декларації вносяться відомості щодо документів, передбачених ч. 3 ст. 335 цього Кодексу. Відповідно до даної норми, разом з митною декларацією митному органу подаються, зокрема, транспортні (перевізні) документи (п. 3 ч. 3 ст. 335 МК України).
Відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з Класифікатором документів, через пробіл - номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії».
Таким чином у вказану графу митної декларації вносяться відомості про всі документи, подані до митного оформлення.
Відповідно до Класифікатора документів, сертифікатів, дозволів та додаткової інформації, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011, Коносамент (Bill of landing) зазначається під кодом 0705.
Таким чином, оскільки коносамент позивачем не внесено в митні декларації, воно не подавалось.
Не було подано цей документ також і додатково на вимогу митного органу.
Партія товару поставлялась на умовах FOB-Qingdao (Китай) згідно з правилами ІНКОТЕРМС 2010. Базис поставки FOB Інкотермс 2010 покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні. Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення. Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
Згідно з відомостями, що містяться у товаросупровідних документах та згідно з деклараціями № 23UA209170060412U0 від 31.07.2023 та № 23UA209170080049U1 від 02.10.2023 транспортування товару здійснювалося на умовах FOB CN QINGDAO.
Термін FOB «франко-борт» згідно правил Інкотермс -2010 означає, що продавець доставляє товар на борт судна, призначеного покупцем, у зазначеному порту відвантаження, або закуповує товари, вже доставлені таким чином на судно.
Термін «франко-борт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом.
Якщо сторони не мають намірів щодо здійснення поставки товару через поручні судна, слід застосовувати термін FCA.
Покупець зобов`язаний сплатити:
- всі витрати, пов`язані з товаром, із моменту його переходу через поручні судна в названому порту відвантаження.
Оскільки портом відвантаження є QINGDAO, всі подальші витрати на доставку товару, розвантаження із судна, завантаження на автомобіль та перевезення ним несе позивач.
Суд першої інстанції не врахував, що на підтвердження витрат на транспортування позивач подав рахунок від 25 липня 2023 р. № 467, в якому зазначено послугу морський фрахт за межами України та рахунок на транспортні послуги від СФ-0000290 від 26 липня 2023 р., в яких передбачено послуги перевезення з Гданську до м/п «Шегині».
На підтвердження витрат на транспортування позивач подав рахунок від 28.09.2023 № 6878 від 28 вересня 2023 р., в якому зазначено послугу морський фрахт за межами України, згідно з CMR 9006 місце навантаження – Гданськ, місце відвантаження – Львів, що узгоджується з довідкою ЄФ000009640 та довідкою № 1 від 28.09.2023 та рахунок на транспортні послуги від 15.09.2022 №881, в яких передбачено послуги перевезення з Гданську до м/п «Рава-Руська».
Частиною 10 ст. 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
5)витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
6)витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Таким чином позивачем не подано документального підтвердження двох складових митної вартості, передбачених пунктами 5 та 6 частини 10 статті 58 МК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Таким чином, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари є лише однією із складових митної вартості, проте не єдиною. Такими є також витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (на всьому маршруті перевезення) та витрати на навантаження, вивантаження оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Таким чином, складовими митної вартості товару є інвойсна вартість товару та вартість перевезення (фрахту) товару в порт призначення (до кордону України).
Отже, коносамент є достатнім доказом здійснення перевезення і підставою для вивантаження і подальших операцій з вантажем в порту призначення, проте такий доказ до митного оформлення не подавався.
Крім того, на етапі митного оформлення із наданого рахунку № 467 від 25.07.2023 та СФ-0000290від 26.07.2023 неможливо визначити усі складові митної вартості, як-то оформлення Т1, портові збори, перевантаження з контейнера в автомобіль тощо. Факт надсилання заяви позивачем із доданими до неї документами, що мали б усунути сумніви митного органу у правильності визначення митної вартості товарів, не підтверджується доказами.
Аналогічним чином підтверджується факт неподання декларантом специфікації до зовнішньо-економічного договору та пакувального листа.
Більше того, відповідно до п. 3.2 зовнішньоекономічного контракту № 01.SWA.2023 від 10.03.2023 р. специфікація є невід`ємною частиною договору, отже, така обов`язково повинна була надаватись як додаток до зовнішньоекономічного договору.
Саме тому в оспорюваних рішеннях про коригування митної вартості згадувалось порушення норм МКУ у виді неподання контракту (з усіма його невід`ємними частинами та додатками).
Отже, основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню, що є явним порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1)          заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;
2)          подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3)          нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Так, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Витребування додаткових документів у позивача було обумовлене необхідністю оцінки наявних ризиків щодо можливого заниження митої вартості, необхідністю у зв`язку з цим перевірки даних щодо правильності формування ціни на задекларований товар, а також підтвердження того наскільки обґрунтованим є декларування митної вартості товару за ціною, нижчою аніж та що вже наявна в митного органу, а також законодавчо закріплене право митного органу упевнитись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку поданих для цілей визначення митної вартості, яке кореспондується з обов`язком декларанта надавати відомості для підтвердження митної вартості, які повинні базуватися на підтверджених документально об`єктивних даних, та піддаватися обчисленню. Однак, позивач не надав повний перелік витребуваних документів, не спростував сумнівів митниці щодо заявленої митної вартості та не довів, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товарів, що не дало можливості митниці перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі та стало підставою для визначення митної вартості не за першим методом, а інакше таку вартість визначити не було можливості.
Слід зазначити, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. Митниця може вимагати, а декларант має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності визначення митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митного органу щодо підтвердження митної вартості товарів.
Статтею 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, передбачено, що ніщо не повинно тлумачитися так, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митної оцінки.
Тому, враховуючи наведене, митний орган в межах п. 5 ч. 4 ст. 54 МК України, має право письмово запитувати у декларанта додаткові документи для визначення дійсної митної вартості товарів.
У даному випадку, Львівською митницею було встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Таким чином, посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.
Відтак, з огляду на зазначене, підлягає застосуванню положення ч. 2 ст. 58 МКУ про неможливість застосування методу визначення митної вартості за ціною договору, оскільки до митного оформлення декларантом не надано документа, у якому повинні міститися відомості про вартість транспортування товару.
Посадовими особами Львівської митниці скеровувалась вимога про надання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, зокрема, вимагалось надання договору на перевезення. Проте декларант не надав даного документу ні разом з митною декларацією, ні на вимогу, а тому неможливо встановити на підставі чого здійснювалось дане перевезення товару.
Отже, з яких із поданих документів виходив суд першої інстанції, встановлюючи те, що декларантом було подано усі документи на підтвердження правильності визначення митної вартості за ціною договору, не відомо, і яким чином здійснювався розрахунок транспортних витрат також невідомо.
Крім того, позивач доводив, що «…позивачем імпортувався один і той самий товар- запасні частини для дискових гальм, нові, для вантажних автомобілів. В рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/900805/2 від 01.08.2023 при визначенні митної вартості товару № 1 як джерело для коригування митної вартості товарів відповідач використав МД № UA209170/2023/52418 від 03.07.2023, відповідно вартість даного товару становила 4,2218 дол. США за кг.
У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/901123/2 від 05.10.2023 при визначенні митної вартості товару № 1 як джерело для коригування митної вартості товарів відповідач використав МД №UA209170/2023/60542 від 01.08.023, відповідно вартість даного товару становила 4,2200 дол. США за кг, тобто застосував вищу з двох альтернативних вартостей, що є прямим порушенням частини 3 статті 64 МК України, яка визначає, що митна вартість імпортованих товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей.
В даному випадку митницею при визначенні митної вартості відповідного товару обрано вищу митну вартість, ніж мінімальну, яка була наявна у митного органу.
Вважає також за необхідне розставити певні акценти, які не були враховані судом першої інстанції:
1)          При порівнянні митних декларацій можна помітити, що кількість місць є різною, хоч товар зазначений як ідентичний:
-          згідно з графою 31 МД № 23UA209170061083U5 (оформлена МД згідно зі ст. 55 МК України, до рішення про коригування № UA209000/2023/900805/2 від 01.08.2023) завозились «Запасні частини для дискових гальм, нові, для вантажних автомобілів загального призначення максимальною вантажопідємністю 20т; гальмівні диски, монтажні комплекти. Країна виробник CN. Див. "електронний інвойс" 2. Місць - 12 PX/12/Палети з ДС»
Код товару у даній МД зазначений у графі 33: 87083091
-          згідно з графою 31 МД № 23UA209170081194U0 (оформлена МД згідно зі ст. 55 МК України, до рішення про коригування №UA209000/2023/901123/2 від 05.10.2023) завозились «Запасні частини для дискових гальм, нові, для вантажних автомобілів загального призначення максимальною вантажопідємністю 20т; гальмівні диски, монтажні компл екти. Країна виробник CN. Див. "електронний інвойс" 2. Місць - 9 PX/9/Палети з ДСП»
Код товару у даній МД зазначений у графі 33: 87083091
Таким чином, декларантом зазначено однакове найменування товарів, проте кількість місць різниться.
2)          При порівнянні комерційних інвойсів можна помітити також:
-          у інвойсі WS-7-230310 (у пакеті документів до рішення про коригування № UA209000/2023/900805/2 від 01.08.2023) наявні такі позиції, що виносились до оплати, зокрема: № 3. C.V. BRAKE DISC WD TYPE WITH KITS, № 6. C.V. BRAKE DISC – LIGHT VER, № 18. C.V. BRAKE PAD WITH KITS. Такі товари відсутні в інвойсі № WS-7- 230525B (у пакеті документів до рішення про коригування №UA209000/2023/901123/2 від 05.10.2023);
-          при порівнянні, зокрема, позицій № 8 інвойсу WS-7-230310 та № 6 інвойсу WS-7-230525B, № 4 інвойсу WS-7-230310 та № 1 інвойсу WS-7-230310 тощо, можна помітити, що ціна виробника за одиницю (в колонці FOB QINGDAO USD/unit) відрізняється. Тобто сторони первісно погодили ціни, що є відповідними до якості товару, його технічних характеристик, інших показників, проте вони не є однаковими для поставок, юридичні аспекти яких входять у коло предмету дослідження у даній справі. Відтак, товари не є однаковими, тому обрані різні методи та використані джерела коригування митної вартості, обрання яких було продиктовано, зокрема, вищеописаними особливостями.
Усі розбіжності і неточності в документах, поданих до митної декларації, є у причинному зв`язку з можливістю визначити митну вартість. Ця теза підтверджується тим, що закріплені в рішенні про коригування розбіжності перешкоджають встановленню митної вартості товару.
Крім того, судом встановлено, що разом із Заявою № 1-/10/2023 від 31.10.2023 були подані наступні документи: копія зовнішньоекономічного контракту № 01.SWA.2023 від 10.03.2023, копія коносаменту № WMSS23054420 від 02.06.2023. копія платіжної інструкції № 465 від 08.08.2023, копія платіжної інструкції № 467 від 10.08.2023, копія листа від ФОП ОСОБА_1 № 1 від 27.10.2023, крім того разом із Заявою № 2-/10/2023 від 31.10.2023 були подані наступні документи: копія коносаменту № SZSY23070122 від 29/07/2023, копія специфікації № WS-7-230525B від 29.05.2023, копія пакувального листа від 29.05.2023, копія платіжної інструкції № 519 від 20.10.2023.
Перераховані вище документи не надавались до митного оформлення (окрім зовнішньоекономічного контракту (без усіх невід`ємних додатків)), а отже, не можуть вважатись належними і допустимими доказами та братись до уваги судом при вирішенні спору, оскільки він був відсутній під час прийняття рішення посадовими особами Львівської митниці, проте суд першої інстанції керується документами, які до митного оформлення при прийнятті оскаржуваних рішень не подавались і були відсутні у митного органу.
Отже, суд першої інстанції не мав права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, які не були предметом дослідження митного органу при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів.
Також, звертає увагу суду, що у абз. 4 на стор. 16 представником позивача висловлюється висновок, що суперечить дійсності та правилам формальної логіки. А саме вказується: «Із відповіді посадової особи митного органу вбачається, що Львівського митницею не наведено жодних спростувань стосовно зауважень, які наводились у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/900805/2 від 01.08.2023, а таким чином посадова особа митного органу погоджується з обгрунтуваннями позивача щодо таких зауважень».
Якщо скоротити думку, висловлену вище, можна презюмувати, що представник позивача мав на увазі: якщо посадова особа митного органу не спростувала у цьому листі підстави для рішення про коригування митної вартості, то така посадова особа митного органу визнає (невизначені) твердження позивача. 
Тому, вважає, що рішення відповідача про відмову у визнанні заявленої митної вартості за результатами розгляду додатково наданих у порядку ч. 8 ст. 55 МК України документів містить визначені п.п. 1-4 ч. 2 ст. 55 МК України відомості у розрізі факту додаткового надання позивачем документів, а відтак цей акт є обґрунтованим і законним. Обґрунтування невизнання митної вартості, на підтвердження якої надані документи в порядку ч. 8 ст. 55 МК України, повністю і вичерпно викладені в рішенні № 7.4-1/15/13/29499, не повинні і не можуть повторювати підстави для винесення рішення про коригування митної вартості.
Так, чинне законодавство не містить вимоги щодо ідентичності підстав для відмови у визнанні митної вартості товарів, заявленої декларантом, які закріплюються в рішенні про коригування митної вартості товарів та в рішенні митного органу в порядку ч. 9 ст. 55 МК України. Такі правові акти індивідуальної дії є незалежними один від одного.
Згідно рішення про коригування митної вартості товарів № №UA209000/2023/900805/2 від 01.08.2023, №UA209000/2023/901123/2 від 05.10.2023 митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно ст. 64 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації, яка наявна безпосередньо у Львівській митниці щодо оформлення даних товарів.
Митні декларації, які слугували джерелом інформації для коригування митної вартості (копії надано суду першої інстанції), були оформлена митним органом, на момент прийняття рішення про коригування митної вартості посадова особа митниці мала повну інформацію щодо того, що: товар дійсно був увезений до України; митна вартість за відповідною митною декларацією не була в подальшому відкоригована; рішення про коригування митної вартості за даними партіями товарів не приймалися та, відповідно, до суду не оскаржувалися. Вказані декларації також містять конкретний опис товару та розпізнавальні особливості, якого стосується цінова інформація, а також інші обставини зовнішньоекономічної операції, зокрема такі як «Код товару», «Код країни походження» та інших характеристик товару, а також і часу імпорту.
Таким чином, подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а отже митний орган при здійсненні митного оформлення не мав можливості, з огляду на відсутність документального підтвердження відомостей складових митної вартості, перевірити правильність здійсненого декларантом розрахунку митної вартості.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив таку залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.  
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що 10.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕК-ТРАКС», Україна та компанією «Shanghai Winsun Auto Parts Co., Ltd», Китай укладено зовнішньоекономічний Контракт №01.SWA.2023, предметом якого є те, що Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити товар в кількості та асортименті згідно з підписаними Сторонами Специфікаціями, які є невід`ємною частиною цього контракту.
На виконання вимог зовнішньоекономічного контракту №01.SWA.2023 від 10.03.2023, згідно Рахунку-фактури (Інвойсу) №WS-7-230310 від 18.05.2023 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 32277,46 Доларів США. ТОВ, з метою митного оформлення вказаного товару 31.07.2023 подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA209170060412U0, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, зокрема на які прийняті оскаржувані рішення (тов. №1 – запасні частини для дискових гальм, тов. №2 – частини гальмівних систем до автомобільних напівпричепів).
Одночасно, декларантом позивача до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA209170060412U0 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Зовнішньоекономічний договір №01.SWA.2023 від 10.03.2023; Рахунок-фактура (Інвойс) №WS-7-230310 від 18.05.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT від 27.03.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT від 22.05.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги №467 від 25.07.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги №СФ-0000290 від 26.05.2023; Автотранспортна накладна №0015 від 25.07.2023; Копія митної декларації країни відправлення 425820230000506049 від 29.05.2023.
За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту наступного змісту: «Необхідне подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст.53 МКУ, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює та додатки до нього у разі їх наявності - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; – якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявка на перевезення, договір на перевезення між експедитором та перевізником); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару».
Відповідно, декларант позивача повідомив про подання всіх наявних документів та просив здійснити митну оцінку.
01.08.2023 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900805/2, в графі 33 якого вказано: «Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:-подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Під час розгляду документів виявлено наступне: - декларантом не подано до митного оформлення зовнішньоекономічний договір. - також не подано коносамент, який є транспортним документом для перевезення вантажів морським транспортом, що не дає можливості перевірити складові митної вартості по маршруту морського перевезення. - відповідно до товаросупровідних документів продавець поставляє товар на умовах FOB Tianjin Китай. Відповідно до Incoterms 2020 термін FOB Free on Board (Назва порту відвантаження), який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. Зважаючи на викладене та відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ до митної вартості включаються такі витрати зокрема витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження, перевантаження, складування та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Наданий рахунок №467 від 25.07.2023 та СФ-0000290 від 26.07.2023 не містить усіх складових митної вартості (оформлення документів зокрема Т1, портові збори, перевантаження з контейнера в автомобіль тощо). Таким чином, порушено вимоги положень частини 21 статті 58 Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Відповідно до частин 2-3 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявлені ними митної вартості товару. На вимогу декларантом не надіслано жодного документа. Відмовою в наданні необхідних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ.
Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UА209170/2023/52418 від 03.07.2023, МД №UА209170/2023/47292 від 16.06.2023. Коригування на розмір партії товару та комерційні рівні не проводилось».
На виконання вимог зовнішньоекономічного контракту №01.SWA.2023 від 10.03.2023, згідно Рахунку-фактури (Інвойсу) №WS-7-230525В від 29.05.2023 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 31386,62 Доларів США. ТОВ, з метою митного оформлення вказаного товару 02.10.2023 подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA209170080049U1 відповідно до якої заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, зокрема на які прийняті оскаржувані рішення (тов. №1 – запасні частини для дискових гальм, тов. №2 – частини гальмівних систем до автомобільних напівпричепів).
Одночасно, декларантом позивача до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA209170080049U1 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Зовнішньоекономічний договір №01.SWA.2023 від 10.03.2023; Рахунок-фактура (Інвойс) №WS-7-230525В від 29.05.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги №6878 від 28.09.2023; Документ, який підтверджує вартість перевезення товару №1 від 28.09.2023; Документ, який підтверджує вартість перевезення товару №ЄФ000009640 від 28.09.2023; Автотранспортна накладна №9006 від 27.09.2023.
За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту наступного змісту: «Необхідне подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст.53 МКУ, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює та додатки до нього у разі їх наявності - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; – якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявка на перевезення, договір на перевезення між експедитором та перевізником); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару».
У свою чергу, декларант позивача на вимогу митниці надано банківський платіжний документ SWIFT від 30.05.2023 та 12.07.2023, митну декларацію країни відправлення №425820230000728265 від 27.07.2023.
05.10.2023 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901123/2, в графі 33 якого вказано: «Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:-подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Під час розгляду документів було виявлено наступне:- декларантом не подано до митного оформлення коносамент, який є транспортним документом для перевезення вантажів морським транспортом, що не дає можливості перевірити складові митної вартості по маршруту морського перевезення.- контрактом від 10.03.2023 №01.SWA.2023 передбачено специфікацію в якій зазначається найменування, кількість, ціна товару, умов поставки і оплати, а також зазначено, що вона є невід`ємною частиною контракту. Специфікація до митного оформлення не подана. - відповідно до п. 3.6 контракту передбачений перелік документів. Згідно з переліком такі документи як (коносамент, пакувальний, специфікація) не подані до митного оформлення. Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Відповідно до частин 2-3 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення);виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявлені ними митної вартості товару. На вимогу декларантом надіслано платіжні документи, контракт, експортну МД. Інших документів не подано.
Відмовою в наданні необхідних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ.
Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UА209170/2023/60542 від 01.08.2023, МД №UА209170/2023/72285 від 08.09.2023 р. Коригування на розмір партії товару та комерційні рівні не проводилось».
Позивач із вказаними рішеннями про коригування митної вартості товарів не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що суперечать поданим декларантом документам та нормам чинного законодавства, відтак звернувся до суду з цим позовом про їх скасування.
Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із ч. 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 вказаного Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII вказаного Кодексу та вказаною главою.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
За правилами ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених вказаним Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначено ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5 і 6 ст. 52 вказаного Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій вказаної статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 МК України).
З огляду на вказане суд слушно зауважив, що право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Аналогічна за змістом та по суті позиція викладена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012» № 2 від 13.03.2017.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування зазначеного методу, визначених у ч. 1 ст. 58 вказаного Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 вказаного Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари.
Частиною 6 ст. 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2, 4 ст. 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у таких документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари;
- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу;
- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 вказаного Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 вказаного Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х вказаного Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої вказаної статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 вказаного Кодексу або до суду.
Частиною 3 ст. 55 МК України також встановлено, що форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Згідно з пунктом 2.1 «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст. 59, 60 та 64 МК України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст. 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до ч. 2 вказаної статті є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
У частинах 3-6 ст. 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм зазначеного Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 вказаного Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст.ст.59 і 60 вказаного Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 вказаного Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 вказаного Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої вказаної статті. Ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 ч. 1 ст. 57 вказаного Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. 58 вказаного Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
За приписами ч.ч. 1, 2, 4 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст. 58-63 вказаного Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями вказаної статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень зазначеної статті, та про використаний при цьому метод.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 54 МКУ, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, оцінено відповідачем як підставу для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. За результатами розгляду всіх наданих документів Львівська митниця дійшла висновку, що, відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ, митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з викладеними обставинами.
У даній спірній ситуації Львівською митницею застосовано другорядний метод визначення вартості товарів, що ввозяться, та обчислено митну вартість товарів на підставі попередніх митних декларацій.
Разом з тим, судом встановлено, що для здійснення митного оформлення товару позивачем подано до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA209170060412U0 від 31.07.2023.
До вказаної митної декларації позивачем долучено такі документи: Зовнішньоекономічний договір №01.SWA.2023 від 10.03.2023; Рахунок-фактура (Інвойс) №WS-7-230310 від 18.05.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT від 27.03.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT від 22.05.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги №467 від 25.07.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги №СФ-0000290 від 26.05.2023; Автотранспортна накладна №0015 від 25.07.2023; Копія митної декларації країни відправлення 425820230000506049 від 29.05.2023.
Для здійснення митного оформлення товару позивачем подано до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA209170080049U1 від 02.10.2023.
До вказаної митної декларації позивачем долучено такі документи: Зовнішньоекономічний договір №01.SWA.2023 від 10.03.2023; Рахунок-фактура (Інвойс) №WS-7-230525В від 29.05.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги №6878 від 28.09.2023; Документ, який підтверджує вартість перевезення товару №1 від 28.09.2023; Документ, який підтверджує вартість перевезення товару №ЄФ000009640 від 28.09.2023; Автотранспортна накладна №9006 від 27.09.2023.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції слушно зауважив, що  витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з цим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Установивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
У свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
При цьому, суд першої інстанції вірно вважав, що неподання декларантом запитуваних митним органом документів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.12.2019 у справі № 810/5295/17.
Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Також, суд підставно вважав, що відповідачем не спростовано наступні аргументи позивача, які посадова особа митного органу наводила у рішеннях про коригування митної вартості товарів:
Щодо неподання зовнішньоекономічного договору до митного оформлення, то судом першої інстанції встановлено, що у графі 44 митної декларації №23UA209170060412U0 від 31.07.2023, зазначено код « 4104» – Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів, під яким міститься документ – зовнішньоекономічний контракт №01.SWA.2023 від 10.03.2023. Зокрема, цей документ зазначений і у Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/002643, а також і у Рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900805/2 від 01.08.2023. Позначка «m» біля коду у графі 44 митної декларації означає, що вказаний документ надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення товарів із застосуванням МД. Тобто цей документ був наявний в митного органу, однак з незрозумілих причин посадовою особою митниці не був використаний. Більш того, після винесення рішення про коригування митної вартості відповідач оформив МД №23UA209170061083U5, де аналогічно в графі 44 під кодом 4104 було вказано реквізити зовнішньоекономічного контракту №01.SWA.2023 від 10.03.2023 і теж з позначкою m, при цьому жодних застережень щодо відсутності відповідного контракту з боку відповідача не було. Також зовнішньоекономічний контракт №01.SWA.2023 від 10.03.2023 повторно подавався на Львівську митницю разом із заявою №1-/10/2023 від 31.10.2023. Однак, незважаючи на це, Львівська митниця не взяла до уваги даний факт.
Щодо коносаменту, про що відповідачем наводилось у двох оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів, то суд вірно вказав, що за загальним визначенням коносамент – це товаророзпорядчий документ, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу. В коносаменті відсутні відомості про вартість перевезення. За своїм функціональним призначенням коносамент є розпискою судновласника, яка свідчить, що певні товари у зазначеній кількості та стані навантажені на судно для перевезення до обумовленого місця призначення, або що товари прийняті під охорону судновласника з метою перевезення. Отже, фактично коносамент підтверджує наявність договору морського перевезення.
При цьому, суд правильно зауважив, що з метою підтвердження вартості перевезення оцінюваних товарів позивачем надано до митної декларації №23UA209170060412U0 від 31.07.2023 рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору від 25.07.2023 №467 та від 26.05.2023 №СФ-000290. Додатково подавався коносамент №WMSS23054420 від 02.06.2023 на Львівську митницю разом із Заявою №1-/10/2023 від 31.10.2023. До митної декларації №23UA209170080049U1 від 02.10.2023, з метою підтвердження вартості перевезення оцінюваних товарів позивачем надано митниці рахунок на оплату від 28.09.2023 №6678 та довідки про транспортно-експедиційні витрати від 28.09.2023 №ЄФ000009640 та від 28.09.2023 вих.№1. Додатково подавався коносамент №SZSY23070122 від 29.07.2023 на Львівську митницю разом із Заявою №2-/10/2023 від 31.10.2023.  Однак, незважаючи на це, Львівська митниця у двох випадках не взяла до уваги даний факт.
Щодо умов поставки, то судом враховано, що з огляду на обрані позивачем умови поставки (FOB), витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту на митній території України; витрати на навантаження, вивантаження, перевантаження, складування та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту на митну територію України при розрахунку митної вартості додавались до ціни, що була фактично сплачена.
Позивачем, з метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової на заявлених комерційних умовах поставки FOB, до митного контролю позивачем було надано весь пакет товаросупровідних документів, а саме: рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №467 від 25.07.2023 та рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги СФ-0000290 від 26.07.2023, а також до митного оформлення було надано автотранспортну накладну №0015 від 25.07.2023. Додатково відповідачу у порядку ст. 55 МК України було надіслано лист-роз`яснення від експедитора щодо витрат на транспортування за межами державного кордону України. Отже, подані декларантом документи підтверджують транспортно-експедиційні послуги. А згідно з ч.5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Щодо специфікації до зовнішньоекономічного контракту, то судом вірно враховано, що за змістом ч. 2 ст. 53 МК України специфікація не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів. Відповідно до п. 7 частини третьої ст. 53 Митного кодексу специфікація є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів. При цьому  специфікація №WS-7-230525B від 29.05.2023 додатково подавалась на Львівську митницю разом із Заявою №2-/10/2023 від 31.10.2023 року. Однак, Львівська митниця не дала відповіді на вищезазначену заяву.
Щодо переліку документів, передбачених у зовнішньоекономічному контракті, то суд слушно вказавё що перелічені документи: коносамент, пакувальний, специфікація, не є основними документами, що підтверджують митну вартість товарів. Більш того, пакувальний лист взагалі не визначений ні ч.2, ні ч.3 як документ, що підтверджує митну вартість товару. Згідно з ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Відповідно до п. 7 частини третьої ст. 53 Митного кодексу специфікація є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Встановлено, що декларантом позивача було подано всі наявні документи, що визначає ч. 2 статті 53 Митного кодексу України.
Надаючи оцінку обранню відповідачем резервного методу визначення митної вартості суд правильно врахував, що згідно з ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 вказаного Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х вказаного Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої вказаної статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 вказаного Кодексу або до суду.
У ч.3 ст.55 МК України також встановлено, що форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Згідно з пунктом 2.1 «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст. 59, 60 та 64 МК України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст. 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Зі змісту гр. 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості слідує, що митний орган в одних випадках не застосовує метод 2а, 2б з причин відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари та подібні (аналогічні) товари; методи 2в та 2г з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу, а в інших випадках на той самий товар застосовує метод 2б. Окрім цього, зазначено, що джерелом для коригування митної вартості слугували інші митні декларації. Вказав також, що коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводились.
З огляду на це, суд правильно вважав, що вказане свідчить про непослідовність застосування методів визначення митної вартості та слугує доказом неправомірності дій відповідача, оскільки згідно з п. 2 ч. 3 ст. 64 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей. У даному ж випадку з наведених документів чітко випливає, що фактично митницею при визначенні митної вартості відповідного товару обрано значно вищу митну вартість, ніж мінімальну, що була наявна у відповідача. Отже, митний орган у даному випадку діяв незаконно, здійснював коригування безпідставно та вибірковою.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що митний орган не надав доказів того, що документи подані позивачем, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. У поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.
Враховуючи викладене вище, суд підставно вважав, що відсутність у позивача деяких витребуваних відповідачем додаткових документів жодним чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. А наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не є достатньою для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
У зв`язку з цим неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема з причин їх невизначеності та відсутності, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості, а також не може бути підставою для прийняття оскаржуваних рішень та здійснення коригування митної вартості.
Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом у постанові від 07.11.2019 у справі № 160/1329/19.
Оскільки відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності свого рішення, а позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно  застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Львівської митниці - залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі №380/29068/23 -  без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула