ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2024 року
м. Хмельницький
Справа № 673/733/24
Провадження № 33/4820/819/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні, в залі суду за участі секретаря Мельничук К.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 26 липня 2024 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , військовослужбовця В/Ч НОМЕР_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.5 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу, - 

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

За постановою суду, 08.07.2024 року о 09 год. 54 хв. по вул. Миру в смт. Вовковинці Хмельницького району Хмельницької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi Оutlander», н.з. НОМЕР_2 , при цьому не мав при собі посвідчення водія на права керування таким транспортним засобом відповідної категорії. Дані дії вчинив протягом року повторно, чим порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст. 126 ч.5 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить постанову суду скасувати у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а справу провадженням щодо нього закрити.
Стверджує, що суд безпідставно позбавив його права керування транспортним засобом, оскільки він ніколи не отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом, а тому на його думку, суд не вправі був застосовувати таке стягнення. Суд не взяв до уваги, що він є військовослужбовцем, виконує свій обов`язок по захисту країни від нападу РФ, використовував автомобіль по справам військової служби. Штраф, призначений судом, та тривалий строк позбавлення його права керування транспортним засобом вважає надмірним покаранням. 
Таким чином, враховуючи те, що він не був водієм в розумінні Правил дорожнього руху України, вважає за можливе звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинене діяння у зв`язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням.
       Водночас, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 26 липня 2024 року, оскільки вважає, що такий пропущено з поважної причини. 
       Вказує на те, що не був присутнім під час розгляду справи, оскільки перебував на службі у військовій частині, копію постанови отримав його захисник лише 02.12.2024 року, після чого 17.12.2024 року він звернувся із апеляційною скаргою, а тому, вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Мотиви суду 

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подана, після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у поновлені строку відмовлено. 
Як вбачається із матеріалів справи в судовому засіданні  ОСОБА_1  присутнім не був, із змістом оскаржуваної постанови він ознайомився після звернення захисника про ознайомлення із матеріалами справи, після чого 17.12.2024 року подав апеляційну скаргу, а отже строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що суд, приймаючи оскаржуване рішення, цих норм закону дотримався у повному обсязі, постановив законне і обґрунтоване рішення та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 , як повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Вирішуючи питання за апеляційними вимогами ОСОБА_1 в частині призначеного покарання у виді позбавлення його права керування транспортними засобами на строк 5 років, апеляційний суд виходить з наступного. 
Відповідно до ст. 126 ч.5 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в 
дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що при накладенні стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу судом в повній мірі були враховані положення ст.33 КУпАП  щодо з`ясування характеру вчиненого правопорушення, відомостей про особу порушника, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про неможливість застосування стосовно нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом як до особи, яка такого права не мала, апеляційний суд зазначає наступне. 
Диспозицією ст. 126 ч.5 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , який полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті. 
Стаття 126 ч.2 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. 
У законі не вживається поняття наявність посвідчення водія чи його відсутність, мова йде саме про право керування транспортними засобами. 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та постановою суду, 08.07.2024 року о 09 год. 54 хв. по вул. Миру в смт. Вовковинці Хмельницького району Хмельницької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi Оutlandep» н.з. НОМЕР_2 , при цьому не мав при собі посвідчення водія на права керування таким транспортним засобом відповідної категорії. Дані дії вчинив протягом року повторно, чим порушив вимоги п.2.1а  ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 126 ч.5 КУпАП.
Водночас, санкція ст.126 ч. 5 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Вказана санкція у частині накладення штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на правопорушника стягнення як у виді штрафу в певному розмірі, так і стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. 
А тому, суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апелянта про те, що адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом не може бути застосоване щодо нього, оскільки вказане стягнення прямо передбачене санкцією ст. 126 ч.5 КУпАП, отже застосовується саме до осіб, які не мають права керування транспортним засобом. 
Крім того, зі змісту частини 3 статті 30 КУпАП вбачається можливість накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами щодо осіб, які позбавлені права керування транспортним засобом.
Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).
Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції. 
У справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, викладеного у постанові від 04.09.2023 року у справі № 702/301/20, суд призначає додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 5 КУпАП, наклав на нього адміністративне стягнення у мінімальних межах санкції цієї статті. Суд відповідно до ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 мінімальний штраф та строк позбавлення права керування ТЗ, передбачені санкцією статті без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Інших підстав для скасування або зміни постанови Деражнянського  районного суду Хмельницької області від 26 липня 2024 року апеляційна скарга захисту не містить  та   апеляційним судом  не  встановлено. 

Керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1   – залишити без задоволення.

       Постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 26 липня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст. 126 ч.5 КУпАП – залишити без змін.

Постанова є остаточною, набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя: