ПОСТАНОВА 
Іменем України

14 січня 2025 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 398/366/23
провадження № 22-ц/4809/100/25 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л. М., Чельник О. І.,
за участі секретаря – Бойко В. В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою    ОСОБА_2 та його представника адвоката Руссу Надії Олексіївни на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 липня 2024 року у складі судді Молонової Ю. В. і

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовної заяви

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила:
-визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
-стягнути з ОСОБА_2 на свою користь понесені судові витрати.
Позовна заява мотивована тим, що з 28.04.2006 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 25.10.2022 шлюб між сторонами розірвано. 
Діти проживають без реєстрації в АДРЕСА_2 . Батько дітей також проживає за цією адресою, але в іншому приміщенні, а саме в літній кухні. 
При цьому,відповідач займається вантажоперевезенням по всій території України, часто буває відсутній за місцем проживання по декілька днів підряд, як наслідок, діти залишаються без уваги дорослих. 
05.09.2022 ОСОБА_2 побив позивача, та останню було насильно вигнано із будинку, який належить матері відповідача та в якому ОСОБА_1 мешкала із родиною впродовж 20 років. 
Постановою Олександрійського міськрайонного суду від 13.09.2022 за вчинення домашнього насильства відповідача було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 
Впродовж багатьох років позивач переживала домашнє та фізичне насилля в сім`ї, неодноразово зверталась до поліції і навіть змушена була стати на облік у Спеціалізованій службі первинного соціально-психологічного консультування осіб, які постраждали від домашнього насильства або насильства за ознаками статі. 
ОСОБА_2 залякує дітей та забороняє спілкуватися із матір`ю, а всі насильницькі дії вчиняє в присутності дітей, тим самим сформувавши у них страх до батька та зневажливе ставлення до матері. 
В порядку досудового вирішення спору 10.11.2022 на комісії з питань захисту прав дитини була розглянута заява ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дітей сторін. 
На комісії позивач присутньою не була, оскільки лікувалась, після чого отримала лист, яким її повідомлено, що діти виявили бажання проживати в родині батька та про те, що ОСОБА_2 було попереджено про те, що він не має права перешкоджати спілкуванню матері з дітьми. 
ОСОБА_2 не займається вихованням дітей, донька у будинку проживає з сторонніми людьми, а син по декілька днів проводить в роз`їздах країною з батьком у вантажному автомобілі. 
Таким чином, відповідачем свідомо створені умови проживання дітей, які вкрай негативно впливають на їх розумовий, фізичний та духовний розвиток, що спричинило відсутність батьківського контролю за навчанням дітей у школі, їх повноцінним харчуванням, станом здоров`я, особистої гігієни і загальної санітарії. 
Оскільки, відповідач чинить ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дітьми, а остання як матір має право на участь у їх повноцінному вихованні, хоче і може створити для них належні умови для повноцінного розвитку та належного виховання, остання звернулась до суду з позовом за захистом порушених прав.

Короткий зміст зустрічної позовної заяви

В червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив:
-        визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 за місцем його проживання: АДРЕСА_2 ;
- стягнути з ОСОБА_1 на свою користь сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 073 грн 60 коп.
Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2006, від якого мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 25.10.2022 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. 
Після припинення спільного проживання діти виявили своє бажання проживати із батьком та рішенням Виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 24.11.2022 місце проживання дітей визначено з ОСОБА_2 . 
Оскільки, враховуючи вік дітей, осстанні мають право висловити свою думку, виявили бажання проживати разом з батьком, а ОСОБА_1 не погоджується з рішенням комісії, ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2023 року об`єднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Орган опіки та піклування Олександрійської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, та справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа – Орган опіки та піклування Олександрійської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 липня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Олександрійська міська рада як Орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей відмовлено.
В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Олександрійська міська рада як Орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на час розгляду справи досягли чотирнадцяти років і мають право самостійно приймати рішення стосовно місця свого проживання, а тому суд позбавлений можливості визначати місце проживання особи, якій виповнилося 14 років, всупереч її волі.
Враховуючи, що законом не передбачено можливості визначення місця проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, з одним із батьків, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовів.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його представник адвокат Руссу Н. О. просять рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 липня 2024 року частково скасувати та ухвалити нове рішення у відповідній частині, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2 та визначивши місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в розмірі 1 817 грн 40 коп.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в частині, яка оскаржується, є незаконним.
Відповідач не погоджується з висновками суду першої інстанції з тих підстав, що куди б він не звернувся зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_7 , то у нього вимагають докази того, що він проживає разом з батьком за його адресою, а саме на підставі якого документа, ОСОБА_2 як батько, а не мати, самостійно представляє його інтереси.
На момент подання апеляційної скарги донька сторін ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 досягла повноліття.
За таких обставин, ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи не з`ясував всіх обставин справи, а тому рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню.

Відзиви на апеляційну скаргу

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в частині, яка оскаржується.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду, проведеного в режимі відеоконференції, ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 та її представник адвокат Ковальов А. І. заперечували проти доводів апеляційної скарги.
Представинк Органу опіки та піклування Олексанлрійської міської ради в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, надіслав до суду листа, в якому просив здійснювати розгляд справи без участі третьої особи.
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки третя про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.10.2024 розірвано, рішення набрало законної сили 25.11.2022.
Сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно із копіями витягів з реєстру територіальної громади ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 11.01.2023 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішенням Виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 24.11.2022 № 568 визначено місце проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання батька ОСОБА_2 .
В судовому засіданні суду першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які пояснили, що ОСОБА_1 хороша, порядна матір, завжди займалася вихованням дітей, а батько не займається дітьми, настроює їх проти матері, тому вони не бажають з нею спілкуватися. На їх думку, дітям буде краще проживати з матір`ю.
Крім того, судом першої інстанції була заслухана думка дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які у судовому засіданні виявили бажання проживати з батьком.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей не оскаржується, суд згідно зі статтею 367 ЦПК України в цій частині його не переглядає.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
Матеріалами справи підтверджується, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.10.2024 розірвано, рішення набрало законної сили 25.11.2022 (том 1 а. с. 11-12).
Сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15 серпня 2006 року (том 1 а. с. 9), та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 03 липня 2018 року (том 1 а. с. 10).
Відповідно до копії витягів з Реєстру територіальної громади, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11.01.2023 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (том 1 а. с. 108, 110).
Рішенням Виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 24.11.2022 № 568, визначено місце проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання батька ОСОБА_2 (том 1 а. с. 42).
В судовому засіданні суду першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які пояснили, що ОСОБА_1 хороша, порядна матір, завжди займалася вихованням дітей, а батько не займається дітьми, настроює їх проти матері, тому вони не бажають з нею спілкуватися. На їх думку, дітям буде краще проживати з матір`ю.
Крім того, судом першої інстанції була заслухана думка дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які у судовому засіданні виявили бажання проживати з батьком.
З аналізу викладеного вбачається, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення дітям ОСОБА_11 виповнилось повних 17 років, а ОСОБА_4 повних 14 років.
За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьківта самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Таким чином, у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями статті 29 ЦК України.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц, від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15-ц, від 17 травня 2023 року у справі № 351/611/21 та від 02 листопада 2023 року у справі № 592/7624/22.
Відповідно до частини третьої статті 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вказана норма узгоджується з положеннями статті 29 ЦК України, зокрема, її частиною другою, відповідно до якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання.
З урахуванням зазначеного, встановивши обставини справи, а також те, що дітям сторін ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на момент розгляду справи у суді першої інстанції до винесення рішення по суті спору виповнилося 14 років, суд першої інстанції правильно врахував положення частини другої статті 29 ЦК України та частини третьої статті 160 СК України, та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для визначення судом місця проживання дітей з батьком.
Доводи апеляційної скарги про те, що куди б не звернувся ОСОБА_2 зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_7 , то у нього вимагають докази того, що він проживає разом з батьком за його адресою, є безпідставними та не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції по суті спору, зроблених на підставі належним чином оцінених у сукупності доказів, обставин справи та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, з якими погоджується суд.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи в оскаржуваній частині.
За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в частині, що оскаржується, без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. ст. 362, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника адвоката Руссу Надії Олексіївни залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 липня 2024 року в частині, яка оскаржується, без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 16.01.2025.

Головуючий суддя                                                 С. І. Мурашко 
Судді                                                                 Л. М. Дьомич
О. І. Чельник