СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року                                       м. Харків                        Справа № 922/2924/24  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тихий П.В., суддя Слободін М.М. , суддя  Терещенко О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (вх.№2719Х/1-43) на рішення Господарського суду Харківської області від 11.11.2024 (суддя Н.А. Новікова, повний текст рішення складено 11.11.2024) у справі №922/2924/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, м. Київ;
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Павлове Поле", м. Харків;
про стягнення основного боргу за поставку природного газу, пені, 3% річних та інфляційних втрат у загальному розмірі 591510,15 грн., - 

ВСТАНОВИВ:

ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” звернулося до Господарського суду Харківської області через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС з позовом до відповідача - ОСББ "Павлове Поле", в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 591510,15 грн, з яких: основний борг – 425252,58 грн; пеня – 123971,37 грн; 3% річних – 16369,68 грн; інфляційні втрати – 25916,52 грн; а також просить стягнути з відповідача судові витрати.
Рішенням господарського суду Харківської області від 11.11.2024 у справі №922/2924/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Павлове Поле" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” основний борг в розмірі 190252,58 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2283,03 грн.  Відмовлено у стягненні пені в розмірі 123971,37 грн, 3% річних у розмірі 16369,68 грн та інфляційних втрат в розмірі 25916,52 грн. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 235000,00 грн, - у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” не погодившись з рішенням, ухваленим господарським судом першої інстанції, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 11.11.2024 у справі №922/2924/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог у стягненні пені в розмірі 123 971,37 грн, 3% річних у розмірі 16 369,68 грн та інфляційних втрат в розмірі 25 916,52 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі; стягнути з Відповідача судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням статей 179, 184 Господарського кодексу України та Закону України "Про ринок природного газу", що регулюють порядок розрахунків за спожитий газ. Зазначає, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних є законним, оскільки ці вимоги не підпадають під обмеження, встановлені для населення у період воєнного стану.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2024 у справі №922/2924/24 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя – Тихий П.В., суддя Слободін М.М., суддя Терещенко О.І.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2024 зокрема відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” на рішення Господарського суду Харківської області від 11.11.2024 у справі №922/2924/24. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу. Ухвалено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” на рішення Господарського суду Харківської області від 11.11.2024 у справі №922/2924/24 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
26.11.2024 від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Павлове Поле" через підсистему Електронний Суд надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№15105), в якому він просить суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 11.11.2024 – без змін.
27.11.2024 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/2924/24.
Клопотань від учасників справи про розгляд апеляційної скарги з їх повідомленням (викликом) до суду не надійшло. 
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2022 Постачальник - ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” та Споживач - ОСББ "Павлове Поле", керуючись Законом України “Про ринок природного газу”, Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2022 № 812 (далі – Положення), постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2022 № 839, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 «Про затвердження Правил постачання природного газу», Постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015 «Про затвердження Кодексу газотранспортної системи», Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 «Про затвердження Кодексу газорозподільчих систем», Постановою НКРЕКП № 3013 від 24.12.2019 «Про встановлення тарифів для ТОВ «Оператор ГТС України на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на регуляторний період 2020-2024 роки» та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють відносини у сфері постачання природного газу, уклали договір на постачання природного газу № 2063-ПСО-32 (далі - Договір).
Відповідно до умов п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язався поставити Споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні пп. 1) п. 4 Положення (об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або житлово-будівельним (житловим, обслуговуючим) кооперативом або управителем багатоквартирних будинків), природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору. 
Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем для власних потреб або в якості сировини не може бути використаний для перепродажу (п. 1.2 Договору).   
Пунктом 2.1 Договору сторони визначили, що Постачальник передає Споживачу на умовах цього Договору замовлений Споживачем обсяг природного газу у період з вересня 2022 року по березень 2023 року (включно) в кількості 325,000 тис. куб метрів, в т.ч. по місяцях Обсяг I (фіксований): жовтень 2022 року - 35,000 тис. куб метрів;  листопад 2022 року - 50,000 тис. куб метрів;  грудень 2022 року - 60,000 тис. куб метрів;  січень 2023 року - 70,000 тис. куб метрів; лютий 2023 року - 60,000 тис. куб метрів; березень 2023 року - 50,000 тис. куб метрів.
Додатковою угодою № 3 від 10.04.2023 до Договору сторони домовились про обсяг поставки природного газу на квітень 2023 року в кількості 15,000 тис. куб метрів ( Обсяг I (фіксований)).
Умовами пп. 2.2.1 п. 2.2 Договору передбачено, що:
Обсяг I (фіксований) природного газу використовується Споживачем для потреб виробництва теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню та/або постачання теплової енергії як товарної продукції для зазначених потреб;
Обсяг III (фіксований) природного газу використовується Споживачем для виробництва теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та релігійним організаціям;
Обсяг II природного газу використовується Споживачем для потреб, відмінних від тих, що покриваються за рахунок обсягів I (фіксований) і III (фіксований). 
У відповідності до п. 3.1 Договору, право власності на природний газ переходить  від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі.
В пп. 4.1.1 п. 4.1 Договору сторони домовились, що ціна обсягів газу, визначних в п. 2.1 цього Договору як Обсяг I (фіксований) за 1000 куб. м без ПДВ становить 6183,33 грн, крім того ПДВ за ставкою 20%, всього з ПДВ - 7420,00 грн; а також тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом – 136,576 грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ – 163,89 грн за 1000 куб. м. Всього ціна газу для Обсягу I (фіксований) за 1000 куб. м з ПДВ з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 7583,89 грн. 
Загальна фактична вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування (п. 4.3 Договору). 
Згідно з п. 5.1 Договору, Споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку: 
- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ - до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
Згідно з п. 7.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавствам і цим Договором.
У разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 7.2 Договору).
Відповідно до п. 13.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 10.04.2023 до Договору), даний договір діє до 30 квітня 2023 року, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення Договору можливе за взаємною згодою Сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору.
Пунктом 13.3 Договору Сторони погодили порядок внесення змін до цього Договору, згідно з яким усі зміни і доповнення до цього Договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього Договору та підписуються уповноваженими представниками Сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 13.4, 13.5 цього Договору. 
Умовами п. 13.5 Договору Сторони визначили, що Споживач не є платником податку на додану вартість (ПДВ) та не має статус платника податку на прибуток на загальних умовах, передбачених Податковим кодексом України. 
З матеріалів справи вбачається, що позивач - ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” належним чином виконав умови договору на постачання природного газу від 15.09.2022 № 2063-ПСО-32, протягом дії Договору у період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 1.655.352,58 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу за вказаний період (арк. спр. 7-10), які підписані обома сторонами та засвідчені печатками сторін без зауважень та заперечень.
Однак Споживач - ОСББ "Павлове Поле" в порушення умов Договору оплату за переданий газ здійснив лише частково на суму 1.230.100,00 грн, що підтверджується довідкою АБ «Укргазбанк» про рух коштів по поточному рахунку ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” щодо розрахунків з ОСББ "Павлове Поле", у зв`язку з чим у відповідача на момент пред`явлення даного позову до суду мав заборгованість перед позивачем з оплати поставленого природного газу по Договору за період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року в розмірі 425252,58 грн. Крім того, позивач нарахував відповідачу за невиконання грошового зобов`язання за Договором: пеню в розмірі 123971,37 грн за період прострочення з 16.02.2023 по 30.06.2024; 3% річних у розмірі 16369,68 грн за період прострочення з 16.02.2023 по 30.06.2024 та інфляційні втрати в розмірі 25916,52 грн за період прострочення з січня 2023 року по квітень 2023 року.
Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що вимога ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” про стягнення з відповідача - ОСББ "Павлове Поле" основного боргу за період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року в розмірі 425252,58 грн є правомірною.
Водночас, суд закрив провадження в частині стягнення з відповідача основного боргу на суму 235000,00 грн, оскільки після відкриття провадження у справі відповідач частково оплатив заборгованість за договором.
В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 123971,37 грн за період прострочення з 16.02.2023 по 30.06.2024; 3% річних у розмірі 16369,68 грн за період прострочення з 16.02.2023 по 30.06.2024 та інфляційних втрат в розмірі 25916,52 грн за період прострочення з січня 2023 року по квітень 2023 року, суд відмовив, оскільки таку вимоги суперечать положенням абз. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” оскаржує рішення місцевого господарського суду лише в частині відмови у стягненні пені в розмірі 123 971,37 грн, 3% річних у розмірі 16 369,68 грн та інфляційних втрат в розмірі 25 916,52 грн.
При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1    ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки. 
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Початком відліку періоду прострочення зобов`язання (моментом прострочення) у відповідності до ст. 253 ЦК України, є день, наступний після визначеної (кінцевої) дати виконання цього зобов`язання.
За приписами п. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Частинами 1-3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Частиною 1 ст. 625 ЦК визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Отже, з аналізу ст. 625   ЦК України вбачається, що право на звернення з позовними вимогами про стягнення коштів на підставі ч. 2 зазначеної статті виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання.
За змістом ч. 3 ст. 11, ч. 1 ст.   13 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює  в межах, наданих їй   договором або   актами цивільного законодавства.
Частиною 2   ст. 4 ЦК України   передбачено, що цей Кодекс є основним актом цивільного законодавства України.
Відповідно до правового висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду, зокрема в постановах: від 09.02.2021 у справі № 520/17342/18, від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц та від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.   
Пунктом 7.2 Договору передбачено, що в разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що відносини, що виникають у процесі надання послуг з управління багатоквартирним будинком, регулюються   Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
У відповідності до положень статті 13 наведеного закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Згідно визначень, наведених у   статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"   послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору, а управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Споживачами такої послуги може бути індивідуальний споживач (фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги), або колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.
Таким чином, відповідач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, є колективним споживачем, тобто юридичною особою, що об`єднує споживачів власників жилих та нежилих приміщень у будинку.
Разом з тим, суд враховує положення абз. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг»), яким установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог   Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).
Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206, ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022.
Тобто, положеннями абз. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 встановлено, починаючи з 24.02.2022 до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, заборону на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги, а також визначено категорію осіб, на яких розповсюджується така заборона, а саме: населення (у тому числі населення, що проживає у будинках, де послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані, зокрема на територіях можливих бойових дій відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій).
Згідно зі ст. 1   Закону України від 12.05.2015 «Про правовий режим воєнного стану»,   воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 цього Закону Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
Як було встановлено судом, згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 в редакції, яка є чинною на момент прийняття судом даного судового рішення (далі по тексту - Перелік), Харківська міська територіальна громада, в тому числі і саме місто Харків з 15.09.2022 по теперішній час перебуває на території можливих бойових дій (підпункт «Харківський район» пункту 1.8 «Харківська область» частини 1 «Території можливих бойових дій» розділу I «Території, на яких ведуться (велися) бойові дії» Переліку).
Враховуючи вищенаведене у сукупності та зважаючи на те, що встановлена Кабінетом Міністрів України заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, поширюється на правовідносини з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, розташованого в Харківській міській територіальній громаді, як юридичної особи, що створена та діє виключно в інтересах фізичних осіб - власників квартир та приміщень у житловому будинку, а позивачем здійснено нарахування до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за період дії воєнного стану, вказане не узгоджується з положеннями названих нормативно-правових актів, а тому вимоги про стягнення пені в розмірі 123 971,37 грн, 3% річних у розмірі 16 369,68 грн та інфляційних втрат в розмірі 25 916,52 грн. не підлягають задоволенню.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та не є підставою для його скасування. Викладені в апеляційній скарзі доводи, які здебільшого повторюють доводи наведені під час розгляду справи в суді першої інстанції, фактично свідчать про незгоду позивача з висновками суду і стосуються виключно переоцінки доказів, проте по суті їх не спростовують, підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції необґрунтованими.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, позиція суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Харківської області від 11.11.2024 у справі №922/2924/24 в оскаржуваній частині є обґрунтованим, законним та підлягає залишенню без змін, оскільки висновки суду першої інстанції повністю відповідають встановленим обставинам справи та чинним нормам матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 11.11.2024 у справі №922/2924/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 123 971,37 грн, 3% річних у розмірі 16 369,68 грн та інфляційних втрат в розмірі 25 916,52 грн. - залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя                                                                     П.В. Тихий

Суддя                                                                                           М.М. Слободін  

Суддя                                                                                           О.І. Терещенко