Справа № 303/8508/23

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2025                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши клопотання захисника-адвоката Андрейчука О.М. в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2024 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2024 року,  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 - 605 грн. 60 коп. судового збору.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №066815 від 02.09.2023 та постанови судді від 20.02.2024 вбачається, що ОСОБА_1 о 22 год. 10 хв. 02.09.2023 по вул. Лавківській, 1 в м. Мукачево керував транспортним засобом марки "Daewoo Nubira" д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Андрейчук О.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що його підзахисний вини не визнає, просить суд скасувати оскаржувану постанову суду та постановити нову, якою закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Одночасно адвокат Андрейчук О.М. порушив питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що ОСОБА_1 про винесення оскаржуваної постанови до 06.12.2024 відомо не було. В порядку ст. 285 КУпАП постанова від 20.02.2024 ОСОБА_1 не вручалась. Зазначає, що 14 та 20 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 виносились постанови за ч.1 ст.122 та за ст.121-5 КУпАП, однак при встановленні особи водія у працівників патрульної поліції у відповідній базі, жодного разу не відображалось інформації про позбавлення останнього права керування транспортними засобами, як відповідні відомості не відображаються станом і на сьогодні у застосунку «Дія». Тому, вказані обставини, просить врахувати під час визнання поважними причини пропуску строків на апеляційне оскарження винесеної постанови.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на оскарження судового рішення, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення клопотання відсутні, виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанову суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Вищевказана норма - ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.
Із викладеного слідує, що законодавець визначив процесуальний механізм, яким обумовив обрахування строку на апеляційне оскарження постанови судді саме з моменту її винесення.
Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження, в тому числі для захисника, як окремого суб`єкта права на апеляційне оскарження.
Така позиція законодавця обґрунтована тим, щоб стимулювати особу сумлінно та своєчасно реалізовувати процесуальні права та належним чином виконувати обов`язки, покладені на неї законом.
При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.
Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Із матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова судді прийнята 20 лютого 2024 року, відтак у даному випадку строк на апеляційне оскарження починає перебіг з 21 лютого 2024 року і спливає 01 березня 2024 року.
Апеляційну скаргу адвокатом Андрейчуком О.М. подано до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 17 грудня 2024 року (згідно штемпелю суду), тобто зі значним пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 20 лютого 2024 року.
У якості поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 про винесення оскаржуваної постанови до 06.12.2024 відомо не було. В порядку ст. 285 КУпАП постанова від 20.02.2024 ОСОБА_1 не вручалась, що на думку адвоката Андрейчука О.М. свідчить про наявність підстав для поновлення пропущеного процесуального строку.
Проте, вказані обставини не можуть слугувати підставами для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1  був достеменно обізнаний, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис, що він ознайомлений зі змістом протоколу, та у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення, зазначив: «з протоколом не згідний у зв`язку із відсутністю законної підстави зупинки, самоосвідчення пройду самостійно». У справі також наявнідовідки (а.с. 10, 16, 30, 32, 38, 43, 49, 58, 62, 66) про доставку повідомлення у додаток «Viber» на номер мобільного телефону, зазначеного  ОСОБА_1 у заяві від 02.09.2023 року (а.с. 5), а також численні клопотання його захисника-адвоката Ковача І.В., в тому числі і про відкладення розгляду справи.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, що 20.02.2024 ОСОБА_1 був особисто присутнім у судовому засіданні та надавав свої пояснення, про що зазначено в постанові суду.
Тому посилання адвоката Андрейчука О.М. на той факт, що ОСОБА_1 про винесення оскаржуваної постанови до 06.12.2024 відомо не було, апеляційний суд до уваги не приймає.
Вказані обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про наявність на стороні апелянта сукупності передумов, які вочевидь не створювали перепон для особи у реалізації права на захист, шляхом своєчасного подання апеляційної скарги.
Сама собою вказівка щодо наявності поважних причини для поновлення строку для апеляційного оскарження, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження
Апеляційний суд зауважує, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.
Сукупність указаних обставин свідчать про відсутність об`єктивних обставин, які б безумовно свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а відтак і слугували підставами для задоволення клопотання.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, можливість поновлення строку на апеляційне оскарження закон пов`язує з тим, чи обставини, внаслідок яких скаргу подано несвоєчасно, залежали від волі ініціатора перегляду і чи пов`язані вони з дійсно істотними перешкодами/ труднощами, що унеможливили або ускладнили своєчасне звернення до суду.
Крім того, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 вживав заходів, спрямованих на отримання копії судового рішення до 01.03.2024 (в межах строку на апеляційне оскарження), проте мав перешкоди в його отриманні, матеріали справи не містять, не додано таких доказів і до апеляційної скарги.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом обставини не перешкоджали реалізації ОСОБА_1  права на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у передбачений ст. 294 КУпАП строк.
Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Існування інших обставин, які би свідчили про поважність причин пропуску адвокатом Андрейчуком О.М. в інтересах ОСОБА_1 строку апеляційного оскарження, апеляційним судом не встановлено, на такі апелянт не посилається у клопотанні про поновлення пропущеного строку.
Враховуючи те, що у клопотанні не наведено жодних переконливих доказів та мотивів про поважність причин, які позбавили ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Андрейчука О.М. можливості оскаржити постанову судді в межах передбаченого законом строку, апеляційний суд доходить висновку, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення від 20.02.2024, у зв`язку з чим, відсутні підстави для поновлення такого строку.
На будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо) на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказується.
Отже, апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.
Приймаючи рішення про необхідність відмови адвокату Андрейчуку О.М. в інтересах ОСОБА_1 як особі, що її подала, у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також бере до уваги: положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які би підтверджували поважність причин його пропуску; що пропущений строк є значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника-адвоката Андрейчука О.М. в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2024 року, - відмовити.
Апеляційну скаргу, яку подав захисник-адвокат Андрейчук О.М. на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2024 року, - повернути останньому з усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала, а також надіслати йому копію постанови.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага