П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/29900/24	

Перша інстанція: суддя Танцюра К.О.,
повний текст судового рішення
складено 26.12.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.	
при секретарі –	Марченко І.А.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , про визнання протиправним та скасування наказу в частині звільнення та призначення, про поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:
           24.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року №60 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 і призначення командиром батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 ;
- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 .
          В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 08 вересня 2022 року №697 його було призначено старшим офіцером організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 , але наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року №60, окрім іншого, позивача, який має військове звання підполковника, звільнено з займаної посади старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 і призначено командиром батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 .
          Наказ військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року №60 позивач вважав протиправним та таким, що має бути скасований з огляду на те, що:
          - позивача було призначено на нижчу посаду, оскільки звільнено з посади штатно-посадової категорії «майор» (старший офіцерський склад) та призначено на посаду  штатно-посадової категорії «капітан» (молодший офіцерський склад);
- призначення на посаду старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 відбувалось наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України, а звільнення та призначення оскаржуваним наказом відбулось командувачем повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Повітряних Сил Збройних Сил України, тобто нижчою посадовою особою по відношенню до командувача Повітряних Сил Збройних Сил України;
- оскаржуваний наказ не відповідає вимогам п.81-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, оскільки просування по службі це призначення військовослужбовців на вищі посади, в той час як фактично відбулось не переміщення, а звільнення з однієї посади та призначення на іншу нижчу посаду;
- 08 вересня 2022 року за станом здоров`я позивача, який має військове звання підполковник, було призначено за його згодою на посаду яка за штатно-посадовою категорією відповідає військовому званню «майор», в той час як оскаржуваним наказом  призначено на посаду яка за штатно-посадовою категорією відповідає військовому званню «капітан», тобто відбулось призначення на нижчу посаду, яка на два ступеня нижче військового звання позивача та раніше займаної ним посади, яка за штатно-посадовою категорією відповідає військовому званню «підполковник». Таке призначення не передбачене Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008;
          - призначення командиром батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 відбулось не за спорідненою спеціальністю  без попередньої процедури  підготовки (перепідготовки);
          - призначення оскаржуваним наказом відбулось без врахування довідки гарнізонної військово – лікарської комісії від 04.06.2024 №3727, якою встановлено придатність позивача до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року ухваленим у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при його ухваленні суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи; висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду, не відповідають обставинам справи; суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. 
Апелянт вказує, що відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції залишив поза увагою порушення відповідачем принципу єдиноначальності, за яким в Збройних Силах України, повноважень на призначення на посади командувача виду Збройних Сил України та виключень, що містяться у номенклатурі посад на призначення командувача повітряного командування, командир Військової частини НОМЕР_1 не мав повноважень на звільнення позивача із займаної посади, на яку останній призначений наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України.
Також, на думку апелянта, суд першої інстанції неправильно та вибірково застосував положення розділу XIV «Особливості проходження військової служби та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період» Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, що вплинуло на правильність вирішення справи. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував, що згідно абзацу першого пункту 254 Положення №1153/2008  доукомплектування особовим складом Збройних Сил України в особливий період здійснюється за рахунок призову військовозобов`язаних, громадян призовного віку чоловічої статі та резервістів, а також прийому громадян на військову службу за контрактом. Внаслідок чого, встановлені абзацом 2 п.257 Положення №1153/2008 особливості просування військовослужбовців по службі та призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади, застосовуються при доукомплектуванні Збройних Сил України за рахунок призову військовозобов`язаних, громадян призовного віку чоловічої статі та резервістів, а також прийому громадян на військову службу за контрактом під час мобілізації і настання особливого періоду.
Заперечує апелянт і відхилення судом першої інстанції його посилань про безпідставне повторне пониження позивача у посаді, оскільки суд першої інстанції обмежився лише посланням на те, що згідно ч.2 ст.5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 військове звання «капітан» є нижчим військового звання «майор» на один ступінь. Проте, апелянт є військовослужбовцем військової служби за контрактом, та оскаржуваним наказом його було призначено на нижчу посаду другий раз поспіль, а тому відповідачем не дотримано норми щодо призначення позивача на посаду шляхом просування або переміщення по службі з урахуванням перспектив його службової кар`єри.
Також, на думку апелянта, суд першої інстанції не врахував посилання позивача на порушення військовою частиною НОМЕР_1 встановленого порядку призначення військовослужбовців на посади, що передбачений Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 р. за №438/16454. Апелянт зазначає, що відповідач надав лише План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2024, в якому позивача було визначено кандидатом для призначення на посаду командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 , за відсутності при цьому подання, рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерву кандидатів для просування по службі, паспорту  військової посади. Апелянт звертає увагу, що План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2024 складений відповідачем з порушенням вимог п.4.1 та п.4.10. розділу IV Інструкції №170. План переміщення на посади не розглядався на засіданні відповідної комісії з питань проходження військової служби, складений з порушенням строків та не був доведений до позивача. Крім цього, позивач не належить до категорії військовослужбовців, якими згідно вимог Інструкції №170, комплектуються посади, включені до плану переміщення на посади. Крім цього на час особливого періоду дія Інструкції №170 не зупинялась, в зв`язку з чим її норми підлягали застосуванню відповідачем при призначенні позивача на посаду. А відсутність документів, оформлення яких передбачено Інструкцією №170 для призначення військовослужбовців на посади, спростовує доводи Відповідача про проведення вивчення, оцінювання та відбору кандидатури Позивача для призначення на посаду командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 . Вказані обставини суд першої інстанції залишив поза увагою.
Вказує апелянт і на те, що суд першої інстанції неправильно застосував вимоги наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Переліку військово-облікових спеціальностей осіб офіцерського складу та Переліку військово-облікових спеціальностей, за якими може бути присвоєно первинне військове звання молодшого лейтенанта запасу» від 01 серпня 2023 року №444, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2023 року за №1562/40618 (далі – Наказ №444). Так, оскаржуваним наказом апелянта призначено на посаду командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 , ВОС-0420003. Згідно розділу II Наказу №444 на посаду з ВОС-042000 допускається призначення офіцерів з ВОС-042100 без додаткової підготовки та з ВОС-041600, ВОС-04900 з додатковою підготовкою. Враховуючи те, що апелянт не має ВОС, за якою згідно Наказу №444 допускається призначення офіцерів на посаду за ВОС-042000, його призначення на посаду оскаржуваним наказом здійснено відповідачем з порушенням вимог Наказу №444. Звертає апелянт увагу і на те, що норми Наказу №170, які передбачають можливість призначати під час особливого періоду військовослужбовців на посади за новою спеціальністю з подальшим направленням на підготовку (перепідготовку), не визначають вимог до досвіду служби для такого призначення та спеціальностей за якими можливе таке призначення, в зв`язку з чим вони не можуть застосовуватися окремо без врахування Наказу №444, яким визначено вимоги до військово-облікових спеціальностей осіб офіцерського складу для їх призначення на посади. Разом з цим Наказ №444 не передбачає можливості призначення військовослужбовців на посади лише за умови знаходження ВОС в одній групі. У кожній відповідній групі ВОС класифікуються за характером службової діяльності осіб офіцерського складу і поділяються на спеціальності, за якими вказаним наказом встановлено допустимі ВОС офіцерів для призначення на відповідні посади з або без додаткової підготовки. Вказаного суд першої інстанції не врахував в зв`язку з чим, на думку апелянта, дійшов помилкового висновку про можливість призначення позивача на посаду з ВОС, що належать до однієї групи з ВОС посади, яку раніше обіймав позивач, без врахування класифікації спеціальностей цієї групи та встановлених Наказом №444 допустимих ВОС для призначення на таку посаду.
Також, на думку апелянта, суд першої інстанції помилково визнав можливим призначення оскаржуваним наказом позивача на посаду командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 з урахуванням стану придатності позивача до військової служби, який визначений довідкою гарнізонної військово-лікарської  комісії військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 04.06.2024 № 3727, згідно якої апелянт  придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Суд першої інстанції не врахував, що згідно наданого відповідачем витягу із положення військової частини НОМЕР_3 , затвердженого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 18.08.2024 №338ад/дск, військова частина НОМЕР_3 призначена для охорони, оборони та безпосереднього прикриття аеродрому та військових об`єктів в пункті постійної дислокації, а отже виконує функції не лише охорони, а й оборони та безпосереднього прикриття аеродрому та військових об`єктів, в зв`язку з чим вказана військова частина не є лише підрозділом охорони. 
Вищевикладене на думку апелянта свідчить, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставини, що мають значення для справи; висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду, не відповідають обставинам справи; суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.
У відзиві на апеляційну скаргу військова частина НОМЕР_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції від 26.12.2024  року залишити без змін.
В обґрунтування вимог відзиву на апеляційну скаргу військова частина НОМЕР_1 зазначає про помилковість доводів апелянта щодо порушення принципу єдиноначальності та розпорядчої волі Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України. Військова частина НОМЕР_1 вказує, що наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 08.09.2022 №697 підполковника ОСОБА_1 призначено старшим офіцером організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 з шпк «підполковник» на шпк «майор» за станом здоров`я та власноруч написаним рапортом. Вказаний наказ видавався з урахуванням абзацу 7 пункту 110 Положення та згідно Номенклатури посад. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 20.09.2022 №336 підполковник ОСОБА_1 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків. Таким чином, командуванням військової частини НОМЕР_1 наказ командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 08.09.2022 №697 виконано в повному обсязі. Змін до вказаного наказу командуванням військової частини НОМЕР_1 не вносилось, його скасування не ініціювалось. А, отже, принципу єдиноначальності порушено не було. В подальшому, через 2 роки проходження військової служби ОСОБА_1 на посаді, командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято інше кадрове рішення в межах визначених повноважень. Так, у зв`язку з необхідністю, визначеною ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою доукомплектування посади командира зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 , з урахуванням набутого досвіду за попередніми посадами, особистих характеристик та висновку ВЛК, на підставі плану переміщення, підполковника ОСОБА_1 оскаржуваним ним наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2024 №60 призначено на вищевказану посаду. Крім того, така необхідність зумовлена приписами Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.04.2024 №Д-3/ДСК «Про організацію комплектування Збройних Сил України особовим складом у 2024 році», що містить вимогу укомплектування посад командирів рот (батарей) – не нижче 100%. Таким чином, встановлення Позивачем причинно-наслідкового зв`язку стосовно видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року №60 з порушенням принципу єдиноначальності, твердження ОСОБА_1 про нібито знехтування командиром військової частини НОМЕР_1 наказу командира Повітряних Сил Збройних Сил України та його розпорядчою волею щодо призначення ОСОБА_1 на посаду старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 є цілком помилковими оскільки наказ командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 08.09.2022 №697, є розпорядчим документом який застосовано одноразово, після його видання виконаний командиром військової частини НОМЕР_1 та вичерпав свою дію. Більше того, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року №60 станом на момент його видання та теперішній час ніяким чином не позбавляє розпорядчої волі командувача Повітряних Сил Збройних Сил України щодо призначення чи звільнення ОСОБА_1 на/з посад відповідно до його повноважень, що встановлені чинними нормативно-правовими актами.
Крім іншого, військова частина НОМЕР_1 зазначає, що відповідно до наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.09.2024 року №781 відповідно до пунктів 82 та 257 Положення №1153/2008 підполковника ОСОБА_2 призначено старшим офіцером організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 (раніше займана посада ОСОБА_1 ), зазначений наказ долучений до матеріалів справи військовою частиною НОМЕР_1 29.11.2024 року. Вказане, на думку військової частини НОМЕР_1 доводить, що командуванню Повітряних Сил Збройних Сил України відомо про звільнення з посади ОСОБА_1 та призначення його на посаду командиром батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 . Жодних розпорядчих документів чи заперечень щодо невідповідності наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29.08.2024 №60 та прийнятого рішення нормативно-правовим актам, ІНФОРМАЦІЯ_2 не здійснено.
Щодо правового регулювання доукомплектування Збройних Сил України в особливий період та особливостей застосування п.257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, військова частина НОМЕР_1 вказує, що апелянт  помилково посилається на необхідність застосування норми п. 254 Положення №1153/2008. На думку, військової частини НОМЕР_1 , за аналізом змісту абзацу 2 пункту 257 Положення №1153/2008 вбачається, що норма підлягає застосуванню у разі, якщо саме військовослужбовці (не призовники, військовозобов`язані чи резервісти) обіймають певні посади та до яких відповідно до дискреційних повноважень військової посадової особи підлягає застосуванню просування чи призначення на рівнозначні та нижчі посади. Також, про віднесення вказаної норми до категорії громадян, які проходять військову службу свідчать відсилочні норми, які містяться у абз.2 п.257 Положення №1153/2008. За наведених обставин військова частина НОМЕР_1 , вважає, помилковим висновком апелянта  проте, що тільки одна норма (п. 254) може здійснювати регулювання доукомплектування Збройних Сил України в особливий період, неправильно застосовано п.254 до правовідносин, які є предметом спору, та неврахований пункт 257 Положення №1153/2008 з огляду на що, такі твердження і доводи є безпідставними та такими, які врахуванню не підлягають.
Стосовно доводів апелянта щодо обов`язковості застосування просування по службі відносно апелянта, військова частина НОМЕР_1 вказує, що такі доводи апелянта ґрунтуються на неправильному розумінні норми пункту 95 Положення №1153/2008, адже вказана норма лише наводить застереження про необхідність застосування відсилочної норми (п.83) у випадку просування військовослужбовця по службі після переміщення з вищої посади на нижчу. При цьому, жодних заборон пункт 95 Положення №1153/2008 щодо призначення на нижчу посаду після переміщення військовослужбовця з вищої посади на нижчу не містить. Звертає увагу військова частина НОМЕР_1 і на те, що попереднє переведення на нижчу посаду зумовлене станом здоров`я апелянта, що підтверджене висновком ВЛК та здійснено на підставі власноруч написаного рапорту апелянта. Заперечуючи доводи апелянта про те, що призначення військовослужбовців військової служби за контрактом на посади здійснюється шляхом просування та переміщення по службі з урахуванням перспектив службової кар`єри кожного військовослужбовця, військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на рішення КСУ  від 25.01.2013 №3-РП/2012, зазначає, що обмеження конституційних прав повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям. Проте в умовах особливого періоду, у тому числі правового режиму воєнного стану, відповідні військові посадові особи наділені дискреційними повноваженнями щодо визначення місця проходження військової служби та відповідної військової посади підлеглих військовослужбовців з урахуванням потреби застосування останніх у зв`язку із існуванням загроз національній безпеці та необхідності надання відсічі триваючій збройній агресії. Водночас правові норми, які застосовано військовою частиною НОМЕР_1 , безпосередньо пов`язані із дією в Державі правового режиму воєнного стану та триваючою агресією російської федерації проти України, які згоди ОСОБА_1 не потребують та превалюють над особистими інтересами апелянта, а тому твердження апелянта з цього приводу врахуванню не підлягають.
Щодо стверджуваних апелянтом порушень вимог наказу Міністерства оборони України від 10.04.2009 №170 щодо порядку призначення військовослужбовців на посаду військова частина НОМЕР_1 вказує, що апелянтом не враховано дію правового режиму воєнного стану, що введений у зв`язку із повномасштабною агресією російської федерації, який тривав на момент винесення наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29.08.2024 року №60 та триває і досі. Станом на момент складання Плану переміщення від 28.08.2024 року та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2024 року №60 наказом Міністерства оборони України від 23.07.2024 року №495 внесені зміни до Інструкції №170 якими доповнено в тому числі норми абз. 2 п. 14.17, п. 14.26 Інструкції №170, з огляду на що, твердження апелянта підлягають відхиленню. Зі змісту Плану переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад командира військової частини НОМЕР_1 вбачається, що підставою включення до плану переміщення є Директива Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.04.2024 року №Д-3/дск. На виконання цієї ж Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.04.2024 №Д-3/дск, користуючись дискреційними повноваженнями, з метою укомплектування посади командира зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 (ВОС-042003, шпк «капітан») вивчено, оцінено та відібрано кандидатуру підполковника ОСОБА_1 . Військова частина НОМЕР_1 зауважує, що враховуючи тривалість судового провадження кількість судових засідань, заяв по суті спору у суді першої інстанції позивачем та його представником під сумнів не поставлено наявність та зміст Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.04.2024 №Д-3/дск. З огляду на вищезазначене, враховуючи особливості регулювання проходження військової служби в особливий період під час дії правового режиму воєнного стану, твердження апелянта щодо порушення військовою частиною НОМЕР_1 вимог Інструкції №170 під час складання Плану переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2024 року, відповідач вважає безпідставними.
Щодо твердження апелянта стосовно невідповідності наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року №60 нормам Положення №1153/2008 та Наказу №444 в частині відповідної військово-облікової спеціальності, військова частина НОМЕР_1 вказує, що згідно з пунктом 83 Положення №1153/2008, для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду. Згідно з абзацом 2 пункту 5 розділу І Наказу №444 ВОС (військово-облікові спеціальності), за якими допускається призначення офіцерів, використовуються: під час комплектування посад осіб офіцерського складу у воєнний час за іншими ВОС без додаткової підготовки за означеною спеціальністю, а також з обов`язковою додатковою підготовкою на навчальних зборах після призначення. Призначення на посаду командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 проведено з метою доукомплектування сформованої військової частини НОМЕР_3 з урахуванням вимог Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.04.2024 року №Д-3/ ДСК «Про організацію комплектування Збройних Сил України особовим складом у 2024 році» щодо укомплектованості посад командирів рот (батарей) – не нижче 100%. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2024 року №60 ОСОБА_1 призначено на посаду командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 (військово-облікова спеціальність - НОМЕР_4 ). Враховуючи, що апелянт під час проходження військової служби за контрактом займав посаду начальника відділу напрямків на ЗРВ військової частини НОМЕР_2 (наказ командувача ПС ЗСУ від 15.10.2013 №506) ВОС 0401002 група 4 «Управління бойовими діями зенітних ракетних та радіотехнічних військ. Бойове застосування зенітного ракетного, зенітного артилерійського та радіотехнічного озброєння протиповітряної оборони» набутий ОСОБА_1 досвід передбачає можливість призначення останнього, з врахуванням пунктів 82, 83, 257 Положення №1138/2008, абз. 9 пункту 4.13 розділу ІV Наказу №170, на посаду командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 . Відповідно Переліку, військово-облікових спеціальностей осіб офіцерського складу, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 01.08.2023 №444, ВОС за вищевказаними посадами відносяться до однієї групи ВОС. Згідно з абзацом 9 пункту 4.13 розділу ІV Інструкції №170 в особливий період, для доукомплектування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту військовослужбовці за набутим досвідом служби можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю без проведення відповідної підготовки (перепідготовки). Такі військовослужбовці після їх призначення на посаду підлягають направленню на підготовку (перепідготовку) за новою спеціальністю у встановленому порядку. Відповідач зазначає. що військова частина НОМЕР_3 – новостворений підрозділ, що зумовлює потребу призначення досвідчених фахівців, а також досвід ОСОБА_1 проходження військової служби за спорідненою спеціальністю протягом 9 років на підставі Плану переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2024 року, позивача включено до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2024 року №60. З огляду на вищевикладене, відповідач вважає помилковими доводи апелянта щодо невідповідності Наказу №60 нормам Положення №1153/2008 та Наказу №444.
Стосовно твердження апелянта щодо неврахування військовою частиною НОМЕР_1 довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 04.06.2024 №3727 під час винесення Наказу, відповідач вказує, що такі твердження не відповідають дійсності, оскільки відповідно до абзацу 2 пункту 1 Положення військової частини НОМЕР_3 , затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2024 рок №338ад/ дск, військова частина НОМЕР_3 призначена для охорони, оборони та безпосереднього прикриття аеродрому та військових об`єктів в пункті постійної дислокації. Військова частина НОМЕР_3 створена під час дії правового режиму воєнного стану, з метою зміцнення обороноздатності нашої держави у зв`язку із введенням новітнього озброєння до Збройних Сил України та постійним обстрілам ворога аеродромної інфраструктури. Всі військові частини Збройних Сил України та інших військових формувань з 24.02.2022 року знаходяться на штатах воєнного часу. На виконання вимог директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 20.06.2024 №Д-321/64/дск, директиви Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 21.06.2024 №Д-193/104/25/ДСК/ОШ «Про проведення додаткових організаційних заходів у Повітряних Силах Збройних Сил України в 2024 році» та з метою удосконалення організаційно-штатних структур повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у відповідності до обстановки, що склалася, 136 роту охорони військової частини НОМЕР_5 переформовано у « 137 батальйон охорони» – військова частина НОМЕР_3 . Зазначене найменування військової частини НОМЕР_3 « НОМЕР_6 батальйон охорони» визначає основну суть та призначення військової частини і включає в себе діяльність з безпосередньо охорони, оборони і безпосереднього прикриття, як складових охорони аеродрому та військових об`єктів, а тому посилання апелянта щодо неврахування при винесенні Наказу №60 довідки ВЛК від 04.06.2024 №3727 є безпідставними.
Треті особи – військова частина НОМЕР_2 та військова частина НОМЕР_3 надали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції від 26.12.2024 року залишити без змін. Доводи, якими військові частини НОМЕР_2 та НОМЕР_3 обґрунтовують вимоги своїх  відзивів на апеляційну скаргу є такими самими, як і доводи відзиву військової частини НОМЕР_1 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ..
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції встановив та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у військовому званні підполковник, що підтверджується посвідченням офіцера НОМЕР_7 , виданим 22 грудня 2015 року (т.1 а.с.16-20).
Відповідно до копії наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 15 жовтня 2013 року №506 майор ОСОБА_1 , старший помічник начальника напряму відділення бойового чергування ситуаційного центру 1122 командного пункту,  був призначений  начальником відділу напрямків на ЗРВ НОМЕР_8 центру управління та оповіщення, ВОС – 0401002 (т. а.с. 132).
Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 08 вересня 2022 року №697 ОСОБА_1 було призначено старшим офіцером організаційно-планового відділу Військової частини НОМЕР_2 , ВОС-0627003 (т. 1 а.с. 59 зворот). Також в цьому наказі вказано, що ОСОБА_1 призначається на нижчу посаду за станом здоров`я  на підставі висновку (постанови)  військово-лікарської комісії з шпк «підполковник» на «майор».
Відповідно до електронних матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 20.09.2022 року №336 підполковник ОСОБА_1 , начальник відділу напрямів на ЗРВ, призначений наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 08 вересня 2022 року №697 на посаду старшого офіцера організаційно-планового відділу, вважається, що з 20 вересня 2022 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Відповідно до копії довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 04.06.2024 року №3727 (т.1 а.с.11) ОСОБА_1 придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦКтаСП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Згідно з електронними матеріалами справи, відповідного витягу з положення  військової частини НОМЕР_3 , затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2024 №338ад/дск, військова частина НОМЕР_3 призначена для охорони, оборони та безпосереднього прикриття аеродрому та військових об`єктів в пункті постійної дислокації.
Відповідно до копії Плану переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад командира військової частини НОМЕР_1 , затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 28.08.2024 року (т.1 а.с.189), передбачені найменування посад, що підлягають комплектуванню (командир батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 , шпк «капітан», ВОС-0420003, 19 т.р., 31.07.2024 року),  кандидати, які плануються до переміщення на посади (підполковник (29.06.2014 року) ОСОБА_1 , 2828921854, старший офіцер організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 , з 14.09.2022, шпк «майор», 0627003, 22 т.р.), підстава включення  до плану переміщення (Директива ГК ЗС України від 11.04.2024 рок №Д-3 дск, (наказ укомплектування посад у в/ч НОМЕР_3 №193/104/2кц/6503/пс від 15.08.2024 року).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29 серпня 2024 року №60, відповідно до пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України звільнено з займаної посади підполковника ОСОБА_1 старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 і призначено командиром батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 , ВОС-0420003 (т.1 а.с.59). Також, вказаний наказ містить посилання на те, що ОСОБА_1 призначається на посаду, передбачену штатом воєнного часу, у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану  з шпк «майор» на шпк «капітан».
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.09.2024 року №51 «Про передачу справ та посади» наказано призначити комісію для  прийняття справ і посади командира зенітної ракетно-артилерійської батареї; капітану ОСОБА_3 – здати, а підполковнику ОСОБА_1 – прийняти  справи та посаду командира зенітної ракетно-артилерійської батареї в термін п`ять діб; акт прийому справ та посади здати встановленим порядком до 20.09.2024 року (т.2 а.с.17-18). ОСОБА_1 із вказаним наказом ознайомлений (т.2 а.с.19).
Відповідно до матеріалів справи, 20.09.2024 року командир військової частини НОМЕР_3 направив до ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, повідомлення про набуття ознак кримінального правопорушення відповідно до ч.5 ст.407 КК України за самовільне залишення військової частини НОМЕР_3 підполковником, військової служби за контрактом, ОСОБА_1 , командиром батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 (т.1 а.с.44-45). Також повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було направлене 27.09.2024 року (т.1 а.с.46). Відповідне кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР (т.1 а.с.151). 
Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.09.2024 №781, відповідно до пунктів 82 та 257 Положення  про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, підполковника ОСОБА_2 , начальника групи координації застосування безпілотних систем управління поточних операцій штабу військової частини НОМЕР_1 звільнено з займаної посади і призначено старшим офіцером організаційно-планового відділу  військової частини НОМЕР_2 , ВОС-0627003 (т.1 а.с.188).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29.09.2024 року №72 підполковник ОСОБА_1 звільнений з посади командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 , і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 17 вересня 2024 року; на час перебування у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , залишається у списках військової частини НОМЕР_3 (т.1 а.с.130).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23.10.2024 року №77 підполковнику ОСОБА_1 колишньому командиру батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , призупинено військову службу та дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з 21 жовтня 2024 року (т.1 а.с.131).
Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ виданий у межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства з урахуванням особливостей, пов`язаних із запровадженням на всій території України з 24.02.2022 року воєнного стану.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до статті 19 Основного Закону України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статі 65 Конституції України, Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (надалі Закон №2232-XII в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ч.1, 2, абз.1 ч.5, ч.7 статті 1 Закону №2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
За приписами ч.2 ст.2 Закону №2232-XII проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2024 №2102-ІХ, на всій території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, правовий режим якого діє на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України від 03.03.2022 №2105-ІХ, оголошено та проведено загальну мобілізацію.
Відповідно до ч.7 ст.6 Закону №2232-XII, порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
Частиною 13 статі 6 Закону №2232-XII встановлено, що військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.
Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 затверджене Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (надалі Положення №1153/2008 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.1 Положення №1153/2008, цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.
Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Відповідно до пп.1 п.81 Положення №1153/2008, призначення на посади здійснюється військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) – Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі – номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України
Відповідно до п.81-1 Положення №1153/2008, призначення військовослужбовців військової служби за контрактом на посади здійснюється шляхом просування та переміщення по службі з урахуванням перспектив службової кар`єри кожного військовослужбовця.
Планування, організація та управління службовою кар`єрою військовослужбовців військової служби за контрактом здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України.
Номенклатура посад для призначення військовослужбовців наказами по особовому складу, затверджена наказом Міністерства оборони України №238 від 04.05.2016, з метою визначення повноважень посадових осіб Міністерства оборони України і Збройних Сил України щодо призначення військовослужбовців на посади. 
Таблицею №3 до Номенклатури посад для призначення військовослужбовців наказами по особовому складу, передбачений Перелік військових посад для призначення військовослужбовців у воєнний час (протягом періоду дії воєнного стану в Україні чи перебування у стані війни).
Так, посадовими особами, які призначають на посади, окрім іншого, є Командувач виду Збройних Сил України, який призначає на посади в підпорядкованих органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, установах і закладах, за винятком посад вищого офіцерського складу (п. 6 таблиці №3).
Також, посадовими особами, які призначають на посади, окрім іншого, є Командир корпусу, повітряного командування, який призначає на посади зі штатними категоріями до «майора» включно в управлінні, підпорядкованих з`єднаннях і військових частинах за винятком посад, що належать до вищої номенклатури.
За приписами статті 5 Закону №2232-XII встановлюються такі військові звання, окрім іншого, офіцерський склад:
    - молодший офіцерський склад - молодший лейтенант, лейтенант, старший лейтенант, капітан;
    - старший офіцерський склад – майор, підполковник, полковник;
    - вищий офіцерський склад – бригадний генерал, генерал-майор, генерал-лейтенант, генерал.
Матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваний наказ №60 від 29.08.2024 року  (по особовому складу) прийнятий командирова військової частини НОМЕР_1 генерал-майором ОСОБА_4 , який є командувачем повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (т.1 а.с.43).
Отже, посадова особа, яка прийняла оскаржуваний наказ  по особовому складу є  командиром повітряного командування, яка  має право  призначати на посади зі штатними категоріями до «майора» включно в управлінні, підпорядкованих з`єднаннях і військових частинах за винятком посад, що належать до вищої номенклатури.
Посада, з якої був звільнений апелянт, віднесена до шпк «майор», а посада, на яку апелянт був призначений оскаржуваним наказом, віднесена до шпк «капітан». Обидві посади шпк віднесені до номенклатури командиром повітряного командування – командувача повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - командира військової частини НОМЕР_1 .
За наведених обставин, колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно того, що його звільнення з посади старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 (шпк «майор») та призначення на іншу посаду, зокрема  на посаду командира батареє ЗРАБ військової частини НОМЕР_3 (шпк «капітан»), має відбуватись виключно наказом Командувачем Повітряних Сил Збройних Сил України, та погоджується із висновком суду першої інстанції щодо прийняття оскаржуваного наказу уповноваженою на те особою.
Відповідно до пп 6 п.82 Положення №1153/2008, призначення військовослужбовців на посади здійснюється у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану.
За приписами п.251 Положення №1153/2008 в особливий період військовослужбовці проходять військову службу, резервісти призиваються на військову службу, а військовозобов`язані виконують військовий обов`язок у запасі в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період.
Відповідно до абзацу 1 п.254 Положення №1153/2008, доукомплектування особовим складом Збройних Сил України в особливий період здійснюється за рахунок призову військовозобов`язаних, громадян призовного віку чоловічої статі та резервістів, а також прийому громадян на військову службу за контрактом.
При цьому, абзацом 2 п.257 Положення №1153/2008, визначено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Таким чином, доукомплектування особовим складом Збройних Сил України, зокрема в особливий період, окрім призову та прийому на військову службу за контрактом, здійснюється за рахунок просування військовослужбовців по службі та шляхом їх призначення на рівнозначні або нижчі посади.
Отже, колегія суддів відхиляє, як помилкові, доводи апелянта про те, що  доукомплектування особовим складом Збройних Сил України в особливий період здійснюється виключно відповідно до п. 254 Положення №1153/2008. За наведеного колегія суддів відхиляє посилання апелянта про неправильне застосування судом першої інстанції приписів пунктів 254 та 257 Положення №1153/2008.
Відповідно до п.112 Положення №1153/2008, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:
неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;
потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.
Як вже вказувалось пп.6 п.82 Положення №1153/2008, встановлено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється, окрім іншого, у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану.
Отже, переміщення, це не тільки  просування по службі, а і звільнення з однієї посади та призначення на іншу посаду, передбаченими штатами воєнного часу, з однієї військової частини до іншої.
Оскаржуваним наказом військової частини НОМЕР_1 апелянт звільнений з однієї посади у військовій частині НОМЕР_2 та призначений на іншу посаду у військовій частині НОМЕР_3 , тобто відбулось переміщення військовослужбовця з дотримання наведених вище приписів Положення №1153/2008.
За наведених обставин, колегія суддів відхиляє, як помилкові, посилання апелянта на те, що переміщення військовослужбовця має відбуватись виключно у випадку просування по службі з урахуванням перспектив службової кар`єри.
При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо його призначення оскаржуваним наказом на посаду  з пониженням  на два ступеня (ч.2 ст.5 Закону №2232-XII), оскільки такі доводи є надуманими та спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 08 вересня 2022 року №697 апелянт призначений на посаду з шпк з «підполковник» на «майор», а оскаржуваним наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29 серпня 2024 року №60, призначений на посаду, передбачену штатом воєнного часу, у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану з шпк «майор» на шпк «капітан».
Призначення з посади шпк «майор» на посаду шпк «капітан», відповідно до ч.2 ст.5 Закону №2232-XII, свідчить про призначення апелянта на посаді з військовим званням нижче на один ступінь.
Щодо необхідності переміщення апелянта – звільнення з однієї посади у військовій частині НОМЕР_2 та призначення на іншу посаду у військовій частині НОМЕР_3 , то колегія суддів, як і суд першої інстанції, зазначає, що воно обумовлене Директивою ГК ЗС України від 11.04.2024 №Д-3 дск, наказом укомплектування посад у в/ч НОМЕР_3 №193/104/2кц/6503/пс від 15.08.2024 року, про що зазначено в Плані переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад командира військової частини НОМЕР_1 , затвердженого 28.08.2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 , отже, з дотриманням вимог пп.6 п.82 Положення №1153/2008.
При цьому, колегія суддів зазначає, що ані Директива ГК ЗС України від 11.04.2024 року №Д-3 дск, ані наказ укомплектування посад у в/ч НОМЕР_3 №193/104/2кц/6503/пс від 15.08.2024 року, не є предметом спору в цій справі.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині порушення відповідачем Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 та залишення вказаного порушення поза увагою судом першої інстанції, апеляційний суд зазначає таке.
Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 р. за №438/16454 (надалі - Інструкція №170 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Так, Інструкція №170 визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153.
За приписами п. 4.1 розділу IV Інструкції №170, військовослужбовці Збройних Сил України, призначаються на посади, передбачені штатами (штатними розписами) військових частин. Призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі здійснюються з урахуванням результатів оцінювання на підставі Резерву кандидатів для просування по службі (далі - Резерв для просування по службі), Плану переміщення на посади, подань, службових документів, визначених пунктами 1.5, 1.6 розділу І цієї Інструкції (якщо в умовах воєнного часу неможливо оформити подання), та клопотань посадових осіб, а також рішень колегіальних органів, утворених відповідно до чинного законодавства України.
Інструкція №170 передбачає Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період -розділ XIV.
Так, відповідно до п.14.2 розділу XIV Інструкції №170, розгляд та затвердження призначень на посади проводиться, зокрема, офіцерів, які проходять військову службу, - за планами персонального переміщення та списками офіцерів, які прибувають з інших військових частин. 
Отже, посилання апелянта на необхідність, окрім плану переміщення, наявності  подань, службових документів, визначених пунктами 1.5, 1.6 розділу І Інструкції №170, є помилковим.  
Щодо оформлення Плану переміщення військовослужбовців, а саме відсутності розгляду на засіданні відповідної комісії з питань проходження військової служби, складення з порушенням строків та не доведення до позивача, апеляційний суд зазначає, що вказана процедура визначена пунктами 1.5, 1.6 розділу І Інструкції №170, на які є посилання в пункті 4.1 та 4.10. розділу IV Інструкції №170, але оскільки, предметом спору в цій справі не є дії військової частини НОМЕР_1 щодо дотримання процедури складання Плану переміщення, та доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення №1153/2008, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, колегія суддів вважає, що недотримання в повному обсязі, на час виникнення спірних правовідносин (серпень 2024 року) порядку формування Плану переміщення, не може бути беззаперечною підставою для  скасування оскаржуваного в цій справі наказу командира військової частини НОМЕР_1  від 29.08.2024 №60.
В водночас, колегія суддів зазначає, що на користь такого висновку, свідчить той факт, що в подальшому, розділ XIV «Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період» Інструкції №170, був викладений у новій редакції наказом Міністерства оборони України №495 від 23.07.2024 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.09.2024 року за №1361/42706. Розділом XIV Інструкції №170 в редакції наказу МОУ №495 від 23.07.2024 року, врегульовані питання особливості роботи комісій, проведення оцінювання, але ці норми набрали чинності 02.10.2024 року, а тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані.
Щодо неможливості призначення апелянта на посаду за військово-обліковою спеціальністю (ВОС) 0420003, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до абзацу 9 пункту 4.13 розділу ІV Інструкції №170 в особливий період, для доукомплектування Збройних Сил України військовослужбовці за набутим досвідом служби можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю без проведення відповідної підготовки (перепідготовки). Такі військовослужбовці після їх призначення на посаду підлягають направленню на підготовку (перепідготовку) за новою спеціальністю у встановленому порядку. 
Наказом Міністерства оборони України від 01.08.2023 №444 (в реакції наказу МОУ від 26.03.2024 №198) затверджений, окрім іншого, Перелік військово-облікових спеціальностей осіб офіцерського складу (надалі - Наказ №444 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Військово-облікова спеціальність - це категорія військового обліку, яка визначає військовослужбовцям та військовозобов`язаним військову спеціальність та належність до виду (роду) військ (сил) (далі - ВОС). ВОС має цифрове позначення (номер, код) та найменування, що дозволяє вести автоматизований військовий облік (п. 1 розділу І Наказу №444).
За приписами п.4 І Наказу №444 ВОС мають шестизначне цифрове позначення (код). Перші дві цифри є кодом групи, до якої входить ВОС, чотири наступні цифри - спеціальність у групі.
ВОС класифікуються за характером службової діяльності осіб офіцерського складу і поділяються на спеціальності, зокрема, командного профілю (групи 01-39);
Рівень військової освіти, який повинен мати офіцер для заміщення конкретної посади за визначеною ВОС, має цифрове позначення (код) відповідно до Переліку рівнів військової освіти осіб офіцерського складу Збройних Сил України (додаток 1) та встановлюється в штаті сьомою цифрою безпосередньо за кодом ВОС.
Відповідно до п.5 розділу І Наказу №444, ВОС, за якими допускається призначення офіцерів, використовуються, оскірим іншого, під час комплектування посад осіб офіцерського складу у воєнний час за іншими ВОС без додаткової підготовки за означеною спеціальністю, а також з обов`язковою додатковою підготовкою на навчальних зборах після призначення.
Як встановив суд першої інстанції, підтверджено матеріалами справи та не спростовано доводами апеляційної скарги, позивач, під час проходження військової служби за контрактом, займав посаду начальника відділу напрямків на ЗРВ військової частини НОМЕР_2 (наказ командувача ПС ЗСУ від 15.10.2013 №506) ВОС 0401002, а оскаржуваним в цій справі наказом апелянт призначений на посаду за ВОС 0420003.
ВОС 0401002 та ВОС 0420003 віднесені до групи 4 «Управління бойовими діями зенітних ракетних та радіотехнічних військ. Бойове застосування зенітного ракетного, зенітного артилерійського та радіотехнічного озброєння протиповітряної оборони».
ВОС 040100 – найменування - управління бойовими діями (оперативною, бойовою підготовкою зенітних ракетних та радіотехнічних військ), планування операцій та бойових дій; посади на яких застосовується - на посадах керівного складу в органах військового управління, військових частинах, установах, ВВНЗ та ВНП ЗВО.
ВОС 042000 - найменування - бойове застосування підрозділів зенітної артилерії; посади на яких застосовується- на командних і штабних посадах в органах військового управління, військових частинах (підрозділах), установах, ВВНЗ та ВНП ЗВО.
Попередній ВОС апелянта  040100 сьомою цифрою має « 2», що віднесено до рівня військової освіти «Оперативний», та військової кваліфікації, що відповідає рівню  військової освіти «Офіцер військового управління оперативного рівня».
ВОС апелянта  на посаді, на яку він був призначений оскарженим наказом, 042000 сьомою цифрою має « 3», що віднесено до рівня військової освіти «Тактичний», та військової кваліфікації, що відповідає рівню військової освіти «Офіцер військового управління тактичного рівня». 
За ВОС 042000 допустиме призначення офіцерів: без додаткової підготовки – ВОС 042100, з додатковою підготовкою – ВОС 041600 та 041900.
Отже, враховуючи правовий режим воєнного стану; можливість призначення військовослужбовців на посади у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану; можливість доукомплектування Збройних Сил України в особливий період шляхом призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади без згоди військовослужбовців; можливість призначення на посади, враховуючи набутий досвід,  за новою спеціальністю без проведення попередньо відповідної підготовки (перепідготовки) та проведення такої підготовки (перепідготовки) після відповідного призначення, апеляційний суд відхиляє, як помилкові доводи апелянта щодо неможливості призначення апелянта на посаду за військово-обліковою спеціальністю (ВОС) 0420003, оскільки  таке  призначення відповідає вимогам пунктів 82, 257 Положення №1138/2008, абз. 9 пункту 4.13 розділу ІV Наказу №170. Додатково, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга не містить відомості, що апелянт немає набутого військового досвіду за ВОС 040100, адже на посаду за такою спорідненою ВОС апелянт був призначений у жовтні 2013 року, тобто проходив військову службу  протягом 9 років.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про дотримання Положення №1138/2008, Наказу №170, зокрема в частині можливості призначення апелянта на посаду за ВОС 0420003. 
Стосовно стану придатності апелянта щодо проходження військової служби на посаді командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 , колегія суддів, перевіривши висновки суду першої інстанції, доводи апелянта та заперечень на апеляційну скаргу, зазначає таке.
Відповідно до довідки гарнізонної військово-лікарської комісії військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 04.06.2024 року №3727 апелянт придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. 
Оскаржуваним наказом апелянта призначено на посаду військової частини НОМЕР_3 .
Військова частина НОМЕР_3 створена під час дії правового режиму воєнного стану, з метою зміцнення обороноздатності держави у зв`язку із введенням новітнього озброєння до Збройних Сил України та постійним обстрілам ворога аеродромної інфраструктури. Всі військові частини Збройних Сил України та інших військових формувань з 24.02.2022 року знаходяться на штатах воєнного часу.
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Положення військової частини НОМЕР_3 , затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2024 року №338ад/ дск, військова частина НОМЕР_3 призначена для охорони, оборони та безпосереднього прикриття аеродрому та військових об`єктів в пункті постійної дислокації
На виконання вимог директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 20.06.2024 року №Д-321/64/дск, директиви Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 21.06.2024 року №Д-193/104/25/ДСК/ОШ «Про проведення додаткових організаційних заходів у Повітряних Силах Збройних Сил України в 2024 році» та з метою удосконалення організаційно-штатних структур повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у відповідності до обстановки, що склалася, 136 роту охорони військової частини НОМЕР_5 переформовано у « 137 батальйон охорони» – військова частина НОМЕР_3 .
Отже, колегія суддів погоджується з доводами військової частини НОМЕР_1 , що зазначене найменування військової частини НОМЕР_3 « 137 батальйон охорони» та приписи Положення військової частини НОМЕР_3 , визначають основну суть та призначення військової частини і включають в себе діяльність з безпосередньо охорони, оборони і безпосереднього прикриття, як складових охорони аеродрому та військових об`єктів.
За наведених обставин посилання апелянта щодо неврахування при винесенні наказу №60 довідки ВЛК від 04.06.2024 року №3727 є безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що апелянт був призначений на посаду військової частини НОМЕР_3 з дотриманням та у межах рекомендацій, які зазначену в довідці гарнізонної військово-лікарської комісії військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 04.06.2024 року №3727.
Інші доводи апеляційної скарги, зокрема і ті, що стосуються обраного апелянтом засобу відновлення порушеного, на думку апелянта, права, колегія суддів відхиляє, оскільки  ці доводи не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .. 
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 19 березня 2025 року.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія    Н.В. Вербицька