П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  132/1736/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Павленко І.В.   
Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
21 січня 2025 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серія ЕНА № 2294404 від 02.06.2024 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.
Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 10.10.2024 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. 14.01.2025 від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до постанови серія ЕНА № 2294404, складеної поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району у Хмельницькій області капралом поліції Мельником В.М., на позивача ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 4 ст.122 КУпАП у виді сплати штрафу в розмірі 1700,00 грн, за те, що він 02.06.2024, о 09 год. 05 хв. керував транспортним засобом марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі М-30 «Стрий – Ізварине» 288 км, в с. Пирогівці Хмельницького району Хмельницької області, зі швидкістю 107 км/год, при цьому перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на 57 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом LTI 20/20 TruCam ТС 008383, чим порушив п. 12.4 ПДР України.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для скасування оспорюваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України “Про дорожній рух”, установлюють Правила дорожнього руху України (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.
За правилами п.1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно із п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством України.
При цьому, за нормами ч.4 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом п.6 ч.1 ст.1 Закону України “Про метрологію та метрологічну діяльність” засоби вимірювальної техніки - це засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.
Слід також зазначити, що загальні правила застосування, зокрема, технічних приладів закріплені у статті 40 Закону України “Про Національну поліцію”.
Так, згідно до ч.1 ст.40 вказаного Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, яка працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, яка перебуває в чужому володінні.
Зазначеною нормою права передбачено можливість використання поліцією технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень, а також визначено можливі місця їх розміщення. Такі технічні засоби дозволено монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель.
При цьому, спосіб монтажу чи розміщення технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень у статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" не визначений. Вирішення цього питання не є предметом правового регулювання зазначеної норми права.
Положення ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" встановлюють лише загальні засади використання поліцією технічних засобів, які стосуються всіх типів технічних приладів (технічних приладів, призначених для вимірювання швидкості руху, відстані, визначення габаритно-вагових параметрів, встановлення відсотку алкоголю в крові людини тощо), що використовуються для цілей, задекларованих в цьому Законі.
Натомість особливості практичного застосування технічного засобу в залежності від його призначення, конструктивних особливостей тощо можуть бути визначені в підзаконному акті.
Водночас слід зазначити, що Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, не установлює порядок використання саме тих технічних засобів, що забезпечують вимірювання швидкості руху транспортних засобів.
Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, позивач 02.06.2024, о 09 год. 05 хв. керував транспортним засобом марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі М-30 «Стрий – Ізварине» 288 км, в с. Пирогівці Хмельницького району Хмельницької області, зі швидкістю 107 км/год, при цьому перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на 57 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом LTI 20/20 TruCam ТС 008383, чим порушив п. 12.4 ПДР України.
Дана обставина встановлена з фото -, відео - доказів, зафіксованих лазерним вимірювачем швидкості TruCam II LTI 20/20 ТС 008383, який здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
При цьому, в даній справі предметом доказування є факт перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортним засобом більш як на двадцять кілометрів на годину та правомірність фіксування порушення приладом лазерного вимірювача швидкості TruCam II LTI 20/20 (серійний номер ТС 008383) в ручному режимі, використання якого було здійснено інспектором в межах дії дорожнього знаку 5.49 (початок населенного пункту), а також знаку 5.76 – автоматична відеофіксація порушень ПДР.
Так, лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 № 008383 отримав свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/282559, який дійсний до 25.08.2024, та відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, при цьому діапазон вимірювання швидкості від 2км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі +2км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год., +1% в діапазоні від 201 км/год до 320км/год.
До Реєстру затверджених типів ЗВТ (далі - Реєстр), який розмішується на веб-сайті підприємства www.ukrcsm.kiev.ua, внесено тип ЗВТ - вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM виробництва Laser Technology Inc., США та видано сертифікат перевірки типу № UА.TR.001 241-18, який діє до 26.12.2028, а також сертифікат відповідності № UА.TR.001 22054-20 від 23.12.2020, який немає терміну та видається один раз на весь період користування приладом.
Згідно фото та відеозапису, здійснених сертифікованим приладом TruCam № 008383, які долучені представником відповідача видно, що транспортний засіб рухався зі швидкістю 107 км/год. Також з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що позивач ОСОБА_1 рухався по населеному пункті с. Пирогівці Хмельницького району Хмельницької області, що свідчить розташування дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту «Пирогівці», а при в`їзді у село Пирогівці розташований дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень ПДР».
Доводи апелянта про те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції, а не був встановлений стаціонарно, що суперечить статті 19 Конституції України та ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", спростовуються інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.
Стосовно аргументів позивача в частині відсутності відомостей про розміщення в межах населеного пункту знаку 5.70 "Фото-, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху", колегія суддів зазначає, що згідно ПДР знак 5.70 - це «Зміна схеми руху». Позначає, що за цим знаком тимчасово або постійно змінено схему руху та (або) встановлено нові дорожні знаки. Застосовується протягом не менш як трьох місяців у разі зміни руху на постійній основі, а також протягом необхідного проміжку часу у разі зміни руху на тимчасовій основі та встановлюється не менш як за 100 м до першого тимчасового знака.
Отже, наявність або відсутність знаку 5.70, де було вчинено правопорушення, не створює будь-яких правових наслідків для позивача у розрізі спірних правовідносин.
Водночас, колегія суддів вважає, що знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень  Правил дорожнього руху»,  є обов`язковим лише при фіксації правопорушень, зафіксованих в автоматичному режимі (камер автофіксації), про що зазначено у пункті 5 Порядку функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі затвердженому  постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833. Дорожній знак 5.76, передбачає: «Інформування учасників дорожнього руху про фіксацію (фотозйомку або відеозапис) фактів адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху стаціонарними технічними засобами (приладами контролю) здійснюється не пізніше початку роботи таких технічних засобів (приладів контролю) на визначених місцях (ділянках вулично-дорожньої мережі) шляхом установлення відповідних дорожніх знаків на вулично-дорожній мережі, а також шляхом розміщення відповідних відомостей на офіційних вебсайтах МВС та Національної поліції.
Разом з тим, слід зазначити, що наявність або відсутність дорожнього знаку 5.76 не звільняє водіїв від обов`язку виконувати вимоги  ПДР  щодо дотримання швидкості руху.
За таких обставин, враховуючи, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП підтверджується належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав щодо скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.