Номер провадження: 33/813/2171/24
Номер справи місцевого суду: 511/2086/24 
Головуючий у першій інстанції Бобровська І.В. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.08.2024 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 479179, 23.05.2024 о 22 год. 26 хв. у м. Роздільна по вул. Кишинівська, керував ВАЗ 21063 д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на місці зупинки на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та від проходження огляду у медичному закладі відмовився під відеозапис. Своїми діями водій  ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.08.2024,  ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.
Не погодившись з наведеною постановою суду, 09.08.2024  ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.08.2024 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та визнати, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченного ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки сп`яніння не відповідають фактичному стану, який зафіксований на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, крім того, зазначені ознаки не були повідомленні патрульним безпосередньо ОСОБА_1 . Зупинка транспортного засобу під керуванням  ОСОБА_1 була безпідставною. В порушення ст. 266 КУпАП ОСОБА_1 не було роз`яснено про можливість пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння ОСОБА_1 не видавалось та було заповнене вже після складення протоколу. В зазначеному направленні відсутній підпис посадової особи, яка його складала та підпис особи відносно якої воно складено. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить дату та місце його складання. Права передбачені ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України особі, яка притягається до адміністративної відповідальності не роз`яснювались.
В судове засідання до апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Магера Р.Ю. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №479179 від 23.05.2024 (а.с.2);
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4);
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 5);
-відеозаписами (а.с.3);
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вимогам ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).
Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Доводи апеляційної скарги щодо безпідставної зупинки транспортного засобу під керуванням  ОСОБА_1 апеляційний суд не приймає, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та не заходяться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.
Доводи ОСОБА_1 про те, що йому не було роз`яснено про можливість пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі ст. 266 КУпАП є безпідставними, оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом (0002022_00020620240523220542_0022, урив. 22:07:20).
Посилання в апеляційній скарзі на те, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки сп`яніння не відповідають фактичному стану, який зафіксований на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, крім того, зазначені ознаки не були повідомленні патрульним безпосередньо ОСОБА_1 , апеляційний суд не приймає, з огляду на таке.
Положеннями п. 2 - 4 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
З аналізу вказаних норм права вбачається, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Отже, підстави вважати чи перебувають у стані сп`яніння особи відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд.
Доводи ОСОБА_1 , про те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння ОСОБА_1 не видавалось та було заповнене вже після складення протоколу, а в зазначеному направленні відсутній підпис посадової особи, яка його складала та підпис особи відносно якої воно складено не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що протокол ААД № 479179 від 23.05.2024 відносно ОСОБА_1 був складений за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. У відповідності до вимог п. 8 Порядку № 1103 від 17.12.2008, працівниками поліції було зафіксовано відмову від проходження огляду та складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Доводи скаржника про те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить дату та місце його складання є неспроможними, оскільки акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів – є документом спеціально встановленого зразка у вигляді бланку, з вичерпним переліком реквізитів та є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому згідно з Інструкції № 1452/735 (додаток 2), дата проведення огляду та дату його складання не обов`язковими реквізитами зазначеного акту.
Апеляційний суд також враховує, що акт огляду на стан сп`яніння з відміткою про відмову від проходження огляду підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.
Також безпідставними є доводи, що права передбачені ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України особі, яка притягається до адміністративної відповідальності не роз`яснювались, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 зазначені вище права роз`яснювались та в протоколі ААД № 479179 наявний особистий підпис ОСОБА_1 .
Таким чином, постанова судді місцевого суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.08.2024 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                                 Є.С. Сєвєрова