ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1403/25 Справа № 180/2473/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       14 січня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , 
на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ 
27.12.2023 року до Марганецького міського суду Дніпропетровської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому позивач просив стягнути з відповідачки 100 200 грн., з яких 9 000 грн. – прострочена заборгованість за кредитом, 91 200 грн. – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

       КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором від 22 січня 2022 року № 1027-9652 в розмірі 100200 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 9000 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 91200 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.

       КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
       30.10.2024 року від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2024 року та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідачки на користь позивача 6500 грн. – основної заборгованості та 7500 грн. – процентів за договором № 180/2473/23 від 22.01.2022 року.
       В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що за умовами кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 15 000 грн., строк кредитування 300 днів, базовий період 20 днів знижена процентна ставка – 2% в день, стандартна процентна ставка – 3% в день.
Але у п.2.9 Договору зазначено, що реальна річна процентна ставка – 626 475 %.
А тому нарахований розмір процентів – 91 200 грн. є непропорційно великою сумою компенсації, та в розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливим.
Крім того, суд першої інстанції не врахував, що відповідачкою в період часу з 27.04.2023 року по 29.01.2024 року, включно, на погашення кредиту було сплачено 8 500 грн.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»надійшов відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України. 
У відзиві зазначено, що відповідно до умов кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для особистих потреб на наступних умовах строк кредитування 300 днів, базовий період 20 днів знижена процентна ставка – 2% в день, стандартна процентна ставка – 3% в день. Дата початку заявленого строку – 22.01.2022 року. Відповідно до п.2.10 кредитного договору, орієнтована вартість кредиту на дату укладення договору складає 150 000 грн. та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом – 135 000 грн. До відповідача були застосовані знижені проценти, а у період часу з 24.02.2022 по 24.04.2022 нарахування процентів було зупинено.
Після закінчення строку кредитування Відповідачем було сплачено 6000 грн. декількома платежами, які було зараховано на зменшення основного боргу.
Кредитний договір виготовлений з урахування норм Закону України «Про споживче кредитування».

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ
ОСОБА_2 та її представник адвокат Гончаренко О.О., яки прийняли участь у розгляд справи в режимі відеоконференції, доводи апеляційної скарги підтримали.
Позивач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи (а.с.69). Представник позивача у судове засідання не з`явився, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

       ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
       Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

       Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції треба скасувати та винести нове рішення з наступних підстав.

Судом першої встановлені наступні обставини. 

22 січня 2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір № 1027-9652 на суму 15000 грн зі сплатою відсотків, строком 300 календарних днів.
Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - веб-сайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https:// creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 15000 грн підтверджено договором про відкриття кредитної лінії від 22 січня 2022 року № 1027-9652, який підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А155, довідкою про перерахування суми кредиту від 22 січня 2022 року № 1027-9652, розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, згідно якого станом на 23 листопада 2023 року загальна заборгованість становить 100200 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 9000 грн та прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 91200 грн.
Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку, що кредитний договір від 22 січня 2022 року № 1027-9652 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». А тому позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Але колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції у повній мірі погодитись не може з огляду на таке.

Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Судами попередніх інстанцій надано правильну оцінку доводам позивача про те, що пункт 1.6. кредитного договору щодо встановлення сторонами договору пені у розмірі до 2 % від суми несвоєчасно виконаних зобов`язань за кожен день прострочки, що становить до 730 % на рік, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.
Суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано визнали несправедливим оспорюваний пункт кредитного договору з посиланням на те, що він встановлює вимогу зі сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором та правильно застосували до спірних правовідносин статтю 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
До таких висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 27 січня 2020 року, справа № 754/6091/18, провадження № 61-11473св19.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що п.2.9 Договору про відкриття кредитної лінії 180/2473/23 від 22.01.2022 року , в якому зазначено, що реальна річна процентна ставка складає 626 475 %, а також п.2.10 зазначеного Договору, в якому зазначено, що орієнтована вартість кредиту на дату укладення договору складає 150 000 грн. та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом – 135 000 грн. є несправедливими у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.
А тому справедливим буде стягнення з відповідачки відсотків, сума яких дорівнює вартості кредиту, тобто у розмірі 15 000 грн., а тому рішення суду першої інстанції треба змінити у відповідній частині.

Щодо доводів апеляційної скарги, що відповідачкою в період часу з 27.04.2023 року по 29.01.2024 року, включно, на погашення кредиту було сплачено 8 500 грн., слід зазначити, що позивач вважав сплаченими за цей час 6 000 грн., щодо решти суми, відповідачкою до справи та до апеляційної скарги не додано жодного доказу (чеку або іншого платіжного документу) на підтвердження сплати зазначених сум, а тому апеляційним судом вказаний довід не приймається до уваги, як не доведений належними доказами. 

       При таким обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні.

       Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

       ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. 
Враховуючи, в оскаржуваному рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

        Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
       Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2024 року змінити.
Резолютивну частину рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2024 року, в частині задоволених позовних вимог викласти у редакції цієї постанови.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 38548598) заборгованість за кредитним договором від 22 січня 2022 року № 1027-9652 в розмірі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 9000 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 15000 грн.
В іншій частині рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.
       Повне судове рішення виготовлено 14.01.2025 року.

       
       Судді: