ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 р. 	Справа № 520/10820/24	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А.) від 15.10.2024 року по справі № 520/10820/24
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                        
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за несвоєчасну виплату пенсії компенсації за період з 01.01.2018 року по липень 2023 року згідно Постанови Кабінету Міністрів № 159 від 21.02.2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за несвоєчасну виплату пенсії компенсацію за період з 01.01.2018 року по липень 2023 року згідно Постанови Кабінету Міністрів № 159 від 21.02.2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" шляхом множення коефіцієнту індексації за січень 2018 року – початок порушеного права, на всю суму заборгованості – 43110,42 грн., за весь період недоплати - з дати порушеного права на пенсію позивача 01.01.2018 по липень 2023 року – день фактичної виплати належних позивачеві сум.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за несвоєчасну виплату пенсії компенсації за період з листопада 2020 року по липень 2023 року згідно Постанови Кабінету Міністрів № 159 від 21.02.2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за несвоєчасну виплату пенсії компенсацію за період з листопада 2020 року по липень 2023 року згідно Постанови Кабінету Міністрів № 159 від 21.02.2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".
У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ  в Харківській області та отримує пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ у розмірі 80% грошового забезпечення. На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 по справі № 520/6351/2020 головним управлінням здійснено перерахунок пенсії. Різницю в пенсії на виконання рішення суду включено до виплатної відомості та профінансовано у липні 2023 року.  За таких обставин, вимоги позивача щодо порушення відповідачем строків виплати пенсії та обов`язку в зв`язку з цим компенсувати втрату частини доходів не можна визнати обґрунтованим. На даний час рішення у справі № 520/6351/2020 ГУ ПФУ в Харківській області виконано в повному обсязі.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що  відмовляючи в частині періоду з 01.01.2018 по жовтень 2020, суд посилався на існуючий на той час, порядок відтермінування виплат нарахованих сум пенсії, відтак після спливу одного місяця з часу визнання нечинними відповідних норм постанов Укряду, право на компенсацію втрати частини доходу виникло у позивача з листопада 2020. Однак позивач вказує, що Постанова КМУ № 103 та Постанова КМУ № 1088 не є правозастосовчими до нього, адже ці постанови стосуються пенсіонерів в системі органів внутрішніх справ, а позивач пенсіонер в системі МНС України.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, водночас апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року по справі № 520/6361/2020 було, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 80 % грошового забезпечення з 01.01.2018 року, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року, однією сумою, з урахуванням виплачених сум.
Крім того, вказаним рішенням також зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 05.03.2019 року, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 року однією сумою.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2020 року було повернуто апеляційну скаргу Головного управління ПФУ в Харківській області на зазначене рішення скаржнику.
Таким чином рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року по справі № 520/6361/2020 14.09.2020 року набрало законної сили.
У зв`язку з відсутністю документального підтвердження інформації про стан виконання вказаного рішення суду ОСОБА_1 через адвоката звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з питання: повідомлення про стан виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року по справі № 520/6361/2020, а також, нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за рішенням за період з дати порушеного права у вигляді неотримання пенсії у належному розмірі (неотриманого доходу) по дату фактичного повного розрахунку.
ГУ ПФУ в Харківській області у відповідь на заяву повідомило про фактичне виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року по справі № 520/6361/2020 листом від 18.03.2024 та надало розрахунок заборгованості.
З зазначених документів вбачається нарахування позивачеві 43110,42 грн. заборгованості з пенсії 04.12.2020 року та її виплата у липні 2023 року. Щодо заяви в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з дати порушеного права у вигляді неотримання пенсії у належному розмірі (неотриманого доходу) по дату фактичного повного розрахунку, пенсійний орган повідомив, що такого обов`язку на нього у справі № 520/6361/2020 не покладено, тобто, фактично відмовлено позивачеві у зазначеному.
Однак, враховуючи, що на виконання судового рішення у справі № 520/6361/2020, виплата належних позивачеві з 01.01.2018 сум відбулась лише у липні 2023 року, пенсійним органом було допущено затримку виплати доходу, відтак, останній, в силу Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", є обтяженим обов`язком з нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу за затримку виплати пенсії. У свою чергу, виходячи з приписів ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, сума компенсації втрати частини доходу повинна бути обчисленою шляхом множення коефіцієнту індексації за січень 2018 року – початок порушеного права, на всю суму заборгованості – 43110,42 грн., за весь період недоплати - з дати порушеного права на пенсію позивача 01.01.2018 по липень 2023 року – день фактичної виплати належних позивачеві сум.
Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що нормами Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 встановлений строк виплати перерахованої пенсії та фактично запроваджений поетапний порядок виплати перерахованих за період з 01.01.2016 до 31.12.2017 пенсій колишнім працівникам міліції, при цьому обумовлено виплату перерахованих пенсій виділенням коштів на їх фінансування з державного бюджету. Однак, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 року у справі № 826/12704/18 (залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року) п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 визнано нечинним. Після визнання нечинною Постанови КМУ від 24.12.2019 року № 1088 дії відповідача щодо подальшої поетапної виплати перерахованої пенсії є такими, що вчинені не на підставі наданих повноважень та не у спосіб встановлений законодавством, адже жодним нормативно правовим актом після 29.09.2020 року не встановлювався інший строк (відтермінування чи розстрочення) виплати пенсії перерахованої за період із 01.01.2016 року до 31.12.2017 року. Отже, після 29.09.2020 року відповідач повинен був вчинити дії спрямовані на виплату перерахованої позивачу пенсії, а в протилежному випадку невиплачені суми пенсії вважаються доходами, що виплачуються із порушенням строку.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 1 Закону передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону).
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок - № 159).
Також, ст. 1 Закону передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до статті 2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»).
Крім того, ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначає, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Таким чином, із вищенаведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 22.11.2018 у справі № 522/1404/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 14.05.2019 у справі № 487/6312/16-а, які відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковими для врахування судом при вирішенні даної справи.
Колегія суддів зазначає, що первинною умовою нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати є наявність вини відповідача.
Суд першої інстанції правильно встановив, що з боку відповідача наявна протиправна бездіяльність щодо ненарахування позивачу компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення.
Водночас, визначаючи період за який необхідно нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, суд першої інстанції його неправильно визначив, з огляду на таке.
Рішенням, яким встановлено порушення виплати пенсії є рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 у справі № 520/6361/2020, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають в перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи з 70% грошового забезпечення з 01.01.2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 80 % грошового забезпечення з 01.01.2018 року, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року, однією сумою, з урахуванням виплачених сум.  Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у виплаті лише 75% суми підвищення пенсії ОСОБА_1 , визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року. Зобов`язано Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 05.03.2019 року, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 року однією сумою. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Отже, враховуючи, що саме рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 у справі № 520/6361/2020 визначено дату з якої відповідач повинен виплачувати перераховану пенсію - 01.01.2018, то ця дата і є початком періоду, з якого потрібно обраховувати порушення термінів виплати.
А кінцевою датою є фактична виплата заборгованості - липень 2023.
Стосовно висновків суду першої інстанції про застосування до спірних правовідносин постанов про відтермінування виплат нарахованої пенсії, в період з 01.01.2018 по жовтень 2020, колегія суддів зазначає таке.
Постанова Кабінету Міністрів України № 103 визначала порядок виплати перерахованих пенсій, який, зокрема, передбачає здійснення таких виплат після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету, не змінюючи при цьому регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції.
Вказаними нормами Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 встановлений строк виплати перерахованої пенсії та фактично запроваджений поетапний порядок виплати перерахованих за період з 01.01.2016 до 31.12.2017 пенсій колишнім працівникам міліції, при цьому обумовлено виплату перерахованих пенсій виділенням коштів на їх фінансування з державного бюджету.
Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів про те, що до позивача застосовувався поетапний порядок виплати, крім того, відмовляючи позивачу у виплаті компенсації відповідач посилався на те, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 на нього не покладено обов`язку по виплаті компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".
Крім того, як стверджує сам позивач, та не заперечується відповідачем, пенсію йому призначено у порядку Закону № 2262-ХІІ, однак як колишньому працівникові МНС.
Враховуючи вищевикладене, застосовані судом першої інстанції норми постанов КМУ № 103, № 1088, не є правозастосовчими в правовідносинах, що виникли між сторонами з приводу нарахування та виплати компенсації за період з 01.01.2018 по липень 2023.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Водночас, заявлений позивачем спосіб обрахунку компенсації є передчасним, з огляду на те, що процедура нарахування компенсації чітко визначена Постановою КМУ № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".
Тому відповідач повинен самостійно здійснити її розрахунок у відповідності до норм Постанови КМУ № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частквому задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії за період з 01.01.2018 по липень 2023 відповідно до Постанови КМУ №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".
Наведені в апеляційній скарзі відповідача доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 по справі № 520/10820/24 - скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасну виплату пенсії за період з 01.01.2018 по липень 2023 відповідно до Постанови КМУ № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії за період з 01.01.2018 по липень 2023 відповідно до Постанови КМУ № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".
В іншій частині позовних вимог - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.В. Катунов    І.М. Ральченко