ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2261/25 Справа № 191/2141/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Порошина О. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2025 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
       головуючого – Пищиди М.М.
       суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
       за участю секретаря судового засідання – Лопакової А.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих знищенням речі, з урахуванням втрат від інфляції та трьох відсотків річних та стягнення моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И Л А:
       У травні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих знищенням речі, з урахуванням втрат від інфляції та трьох відсотків річних та стягнення моральної шкоди.
       В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належав транспортний засіб - легковий автомобіль Renault Каngоо, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 31.05.2022 року, виданим ТСЦ 1249. 
       31.12.2022 року о 19 годині 30 хвилин в районі перехрестя вул. Ватутіна та вул. Говорова в м. Синельникове Дніпропетровської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій Рено отримав механічні ушкодження, відновлення автомобіля економічно недоцільне. ДТП мала місце за таких обставин: ОСОБА_1 , будучи станом на 31.12.2022 року неповнолітньою особою та особою, яка не має посвідчення водія, керуючи транспортним засобом Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався другорядною дорогою, здійснюючи виїзд на перехрестя із головною дорогою - вул. Ватутіна, де не надав перевагу у русі транспортному засобу Рено під керуванням ОСОБА_3 , який рухався головною дорогою, внаслідок чого відбулось зіткнення вказаних автомобілів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив приписи пункту 16.11. Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним вище транспортним засобам, що підтверджується, постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.03.2023 року винесеної у справі № 191/108/23, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.04.2023 року та набрала законної сили 06.04.2023 року. 
       Зі змісту Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 447094 від 31.12.2022 року, складеного на місці ДТП та Схеми місця ДТП, доданої до вказаного протоколу, вбачається, що автомобіль Hyundai Sonata, належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_2 (матері ОСОБА_1 ). Вказана інформація також підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 10.08.2022 року. 
       Судовим експертом Цаберябим Віктором Миколайовичем на замовлення ОСОБА_3 складений Висновок експерта №004/23 від 19.01.2023 року, яким визначено: вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Рено - 270240,00 грн. (Двісті сімдесят тисяч двісті сорок гривень 00 копійок).; ринкова вартість пошкодженого автомобіля Рено - 50 161,90 грн. (П`ятдесят тисяч сто шістдесят одна гривня 90 копійок). 
        ОСОБА_3 звертався до ОСОБА_1 із вимогою про відшкодування заподіяного матеріального збитку від 06.04.2023 року, яка була відправлена рекомендованим поштовим повідомленням № 5250002684823. Разом із тим, відповідна вимога залишилася без будь-якої реакції з боку особи, яка безпосередньо заподіяла матеріальні збитки.
       Таким чином, відповідачами за даним позовом є як власник транспортного засобу ОСОБА_4 , так і особа, яка без відповідної правової підстави керувала таким транспортним засобом - ОСОБА_1 .
       Крім цього, ОСОБА_3 заявляє вимогу про стягнення з відповідачів 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.01.2023 року по 17.04.2024 р. за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування матеріальних збитків, розмір 3% річних складає 7987,23 грн., а інфляційних втрат складає 12702,54 грн.
       Також позивач вважає, що йому внаслідок неправомірних дій відповідачів заподіяна моральна шкода, яка полягала у сильних душевних хвилюваннях, так як позивач був водієм транспортного засобу, який потрапив у ДТП, через що зазнав сильних душевних хвилювань; автомобіль ОСОБА_3 , є фізично знищеним, через що сильно змінилися обставини життя позивача, він змушений заново облаштовувати власний побут; відповідачі допустили експлуатацію транспортного засобу, не забезпеченого полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності, через що позивач не отримав відшкодування від страхової компанії, яке могло б частково покрити заподіяні матеріальні збитки; відповідачі вже понад 15 місяців ухиляються від погашення заподіяного матеріального збитку. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 5000,00 грн. з кожного відповідача.
       Позивачем понесено також судові витрати: 2464,60 грн. судовий збір; 4200,00 грн. витрати на проведення експертизи; 60000,00 грн. на професійну правничу допомогу.
       Враховуючи зазначене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 220 078,10 грн. матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження (знищення) транспортного засобу.
       Стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 12 702,54 грн. втрат від інфляції.
       Стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 7 987,23 грн. – три відсотки річних.
       Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 5 000,00 грн. – моральної шкоди.
       Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5 000,00 грн. – моральної шкоди.
       Вирішити питання про розподіл судових витрат, в тому числі: 4 200,00 грн. – оплата за проведення товарознавчої експертизи автомобіля Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 2 464,60 грн. – витрати на сплату судового збору; 60 000,00 грн. – витрати на професійну правничу допомогу.
       Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих знищенням речі, з урахуванням втрат від інфляції та трьох відсотків річних та стягнення моральної шкоди - задоволено частково.
       Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - 110 039,05 грн. матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження (знищення) транспортного засобу.
       Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 110 039,05 грн. матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження (знищення) транспортного засобу.
       Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 6351,27 грн. втрат від інфляції.
       Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 6351,27 грн. втрат від інфляції.
       Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3999,61 грн. – три відсотки річних.
       Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3999,61 грн. – три відсотки річних.
       Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1440,56 грн. витрати по сплаті судового збору, 2100,00 грн. витрат на проведення товарознавчої експертизи, 7500,00 витрати на правову допомогу.
       Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1440,56 грн. витрати по сплаті судового збору, 2100,00 грн. витрат на проведення товарознавчої експертизи, 7500,00 витрати на правову допомогу.
       У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять рішення суду скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_3 та стягнути із ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 125 000 грн. В задоволенні інших позовних вимог — відмовити в повному обсязі. 
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи. 
       Перевіривши матеріали справи в частині, що оскаржується, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
       Судом першої інстанції встановлено, що 31.12.2022 року о 19.30 годині в м. Синельникове по вул. Ватутіна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем HYUNDAI SONATA днз НОМЕР_3 , рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу автомобілю, який рухався по головній дорозі у результаті чого сталося зіткнення з автомобілем RENAULT KANGOO днз НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .
       Постановою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.03.2024 р., залишену без змін Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.04.2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за вказаних обставин.
       Постановою цього ж суду від 23.02.2024 р., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП, за керування транспортним засобом, не маючи на це права.
       Власником автомобіля HYUNDAI SONATA, реєстраційний номер НОМЕР_3 є ОСОБА_2 із 10.06.2022, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_5 .
       Транспортні засоби на час настання дорожньо-транспортної пригоди відповідальність щодо володіння та користування автомобілем не була застраховано жодним власником транспортних засобів.
       Позивачем долучено висновок експерта №004/23 від 19.01.2023 року, складений судовим експертом Цаберябовим В.М. на замовлення позивача. У такому висновку вказано, що його підготовлено для подання до суду, а експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України.
       Згідно вказаного висновку вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 382 885,17 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 270240,00 грн. Ринкова вартість пошкодженого автомобіля RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 50161,90 грн. Додатком до висновку є протокол огляду транспортного засобу експертом, який підписано зокрема й власником ТЗ ОСОБА_3 .
       Вартість послуг експерта становить 4200,00 грн., що підтверджується квитанцією №23004 від 19.01.2023 року .
       В матеріалах справи також наявні докази повідомлення відповідачів про те, що за адресою: м. Синельникове по вул. Бараболкіна, 78, 17.01.2023 року судовим експертом буде здійснюватися огляд транспортного засобу RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_1 , який дістав механічні ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 31.12.2022 року по вул. Ватутіна м. Синельникове .
       Також позивач надіслав ОСОБА_1 досудову вимогу про відшкодування заподіяного йому збитку, згідно висновку експерта від 19.01.2023 року розмір, якого становить 270 240,00 грн.
       Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль позивача було пошкоджено в результаті ДТП з вини ОСОБА_1 , що підтверджується постановою суду яка набрала законної сили. При цьому ОСОБА_1 , керував автомобілем, який належить ОСОБА_2 , яка в свою чергу зобов`язана була забезпечити належні умови зберігання свого автомобіля. За вказаних обставин відповідальність за завдану позивачу шкоду покладено на обох відповідачів.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції. 
       Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Аналіз загальних положень про відшкодування шкоди (статті 1166–1194 ЦК України) свідчить про те, що власник транспортного засобу відповідає за шкоду завдану особою, яка керувала транспортним засобом, у випадках, коли неправомірному заволодінню цією особою транспортним засобом сприяла недбалість його власника (частини четверта статті 1187 ЦК України) або перебування такої особи у трудових відносинах з власником та заподіяння шкоди під час виконання нею трудових обов`язків (частина перша статті 1172 ЦК України).
       Під неправомірним заволодінням транспортним засобом необхідно розуміти умисне протиправне вилучення транспортного засобу з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі.
       Зі змісту частини четвертої статті 1187 ЦК України вбачається, що особа неправомірно заволодіває транспортним засобом внаслідок недбалості (необережності) власника.
       Разом з цим, допуском до керування транспортним засобом особи, яка не має права ним керувати, визнається усна чи письмова згода, розпорядження, вказівка власника, у володінні якого перебуває транспортний засіб.
       Допуск до керування транспортним засобом особою, яка не має права ним керувати, відбувається через умисні дії власника транспортного засобу.
       Відповідно до загальних принципів права відповідальність за умисні дії (бездіяльність) завжди є більш суворою, ніж відповідальність за дії (бездіяльність), вчиненні через необережність.
       Аналіз положень частини другої статті 1187 ЦК України свідчить про те, що вказана норма застосовується у випадку заподіяння шкоди особою, яка володіє джерелом підвищеної небезпеки.
       Разом з цим, вказана норма не може застосовуватися у випадку, якщо шкода завдана декількома об`єктами, діяльність з якими пов`язана з підвищеною небезпекою, оскільки у таких правовідносинах застосуванню підлягає норма статті 1188 ЦК України.
       Якщо шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки самими їх володільцям, відшкодування шкоди відбувається за правилами частини першої статті 1188 ЦК України.
       Так, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
       У відносинах, що виникли із взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відповідальність будується на загальних умовах за принципом вини.
       Тобто у такому разі особою, яка зобов`язана відшкодувати завдану шкоду, є та особа, безпосередні дії якої призвели до виникнення в іншої особи збитків.
       Для правильного застосування наведених положень статті 1188 ЦК України першочергове значення має встановлення суб`єкта відповідальності за завдану шкоду.
       Так, за загальним правилом для притягнення особи до деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вина.
       За встановленими у справі обставинами, безпосередніми діями винної в ДТП особи – ОСОБА_1 , які полягають у порушенні ПДР України під час керування транспортним засобом по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, що призвело до ДТП, внаслідок неможливості справитись з керуванням транспортним засобом, переданим йому за згодою власника, позивачу як потерпілій особі завдано шкоди.
       Разом з цим, заподіяння позивачу шкоди стало можливим також через неправомірні дії самого власника транспортного засобу, які полягають у передачі керування транспортним засобом особи, яка не має права керування, а тому апріорі не вміє керувати транспортним засобом, що у подальшому призвело до настання для позивача негативних наслідків. Наведене свідчить про те, що між умисними неправомірними діями власника транспортного засобу та шкодою, заподіяною позивачу, існує причино-наслідковий зв`язок.
       Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що шкоду позивачу завдано спільними взаємопов`язаними сукупними діями водія транспортного засобу та його власника.
       Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що у випадку заподіяння шкоди особою, яка не має права керування наземним транспортним засобом, яка допущена до керування транспортним засобом за згодою його власника, суб`єктом відповідальності є водій транспортного засобу та власник транспортного засобу як особи, спільними діями яких завдано шкоди.
       Особливості відповідальності осіб, спільними діями або бездіяльністю яких завдано шкоди, визначені положеннями статті 1190 ЦК України.
       Частина друга статті 1190 ЦК України надає суду можливість встановити часткову відповідальність осіб, спільними діями яких завдано шкоди.
       З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем, який належить ОСОБА_2 , яка в свою чергу залишила ключі від автомобіля у вільному доступі та відомому для її неповнолітнього сина місці. Приховання ключів від автомобіля виключило б можливість настання ДТП. 
       За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду, що відповідальність за завдану позивачу шкоду слід покласти на обох відповідачів. 
       З підстав невиконання відповідачем зобов`язань щодо добровільної сплати завданої ним майнової шкоди, позивач має право на отримання штрафних санкцій, яке передбачені ст. 625 ЦК України.
       На підстави вищенаведеного, судом першої інстанції правомірно визначено розмір інфляційних втрат в сумі 12702,54 грн. та 3% річних у сумі 7987,23 грн., що підлягає до стягненню з відповідачів на користь позивача.
        Усупереч доводам апеляційної скарги, судом першої інстанції була надана належна оцінка висновку експерта за результатами проведення експертизи по визначенню вартості матеріального збитку завданого власнику колісного траспортного засобу в сукупності з іншими доказами. 
       Доводи апеляційної скарги повторюють доводи відзиву на позовну заяву, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.
       Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, а відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.        
       При вирішенні справи, суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.
       Що стосується судових витрат понесених апелянтами, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
       Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
       Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Судді: