ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/18761/24
Провадження № 22-ц/820/214/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2024 року (суддя Карплюк О.І.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди,
в с т а н о в и в :
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди.
Позовну заяву мотивовано тим, що 11 березня 2024 року о 13 год. 35 хв. на прибудинковій території ОСББ «Нова лінія», що по вул. С.Петлюри, 59-а,  ОСОБА_2  припаркував належний йому мікроавтобус марки «Volkswagen LT 35» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в непередбаченому дорожньою розміткою на прибудинковій території місці, чим частково створив перешкоди в заїзді/виїзді через автоматичні ворота. Син позивача ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час виїзду з прибудинкової території, проїжджаючи поряд з мікроавтобусом, зупинившись в очікуванні відкриття воріт, почув удар в ліве заднє крило автомобіля. У вітрове стікло побачив, що удар спричинили відкритті задні двері зазначеного мікроавтобуса. 
Відповідач свою вину заперечував, компенсувати пошкодження спричинені транспортному засобу відмовився. Згідно висновку судового експерта вартість матеріального збитку завданого позивачу пошкодженням його автомобіля становить 12640,37 грн. Також, внаслідок спричинених пошкоджень автомобіля, постійних відмов та агресивного поводження відповідача, позивачу спричинено моральну шкоду.
Із урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 12640 грн. матеріального збитку, 10000 грн. моральної шкоди та судові витрати в сумі 15000 грн., у томі числі: 12700 грн. – витрати на правничу допомогу, 1500 грн. - витрати на проведення судової експертизи, 1211,20 грн. – судовий збір. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2024 року у позові ОСОБА_1 відмовлено. 
Суд керувався тим, що ОСОБА_1  не довів належними та допустимими доказами склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності відповідача за завдані збитки.Висновок судового експерта №032/24 суд визначив як неналежний доказ, оскільки у ньому не зазначено те, що він підготовлений для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд безпідставно відхилив висновок судового експерта як доказ розміру матеріального збитку, не забезпечив змагальності в справі, оскільки відповідач у випадку невизнання доказом висновку судового експерта повинен був провести власне дослідження, проте ОСОБА_2 не оскаржував результати дослідження, не клопотав про призначення повторної або незалежної експертизи. Суд першої інстанції не дослідив всі обставини події, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження доказів. В ході судових засідань суд не розглянув як доказ запис із камер спостереження, які зафіксували подію з різних ракурсів, необґрунтовано відхилив клопотання про витребування матеріалів звернення ОСОБА_3 до Національної поліції України від 13.03.2024 року щодо нанесення матеріальних збитків ОСОБА_2 , в яких містяться докази про право власності чи користування ОСОБА_2 транспортним засобом «Volkswagen LT 35» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Також суд помилково не прийняв свідчення свідків, які підтвердили події, бачили відповідача всередині та біля вищевказаного транспортного засобу в момент події.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає що матеріали справи не містять доказів заподіяння будь-якої шкоди відповідачем позивачу, відповідно, підстави для стягнення шкоди з відповідача на користь позивача відсутні. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що власником транспортного засобу марки «Chevrolet Lacetti» державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
13 березня 2024 року ОСОБА_3 звертався до Начальника Хмельницького РУП ГУНП України у Хмельницькій області із заявою про вчинення адміністративного правопорушення за ст.124 КУПАП в якій просив притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення. передбаченого статтею 124 КУпАП відносно нього ОСОБА_3 . 
Листом Управління патрульної поліції в Хмельницькій області №7988/41/18/01-2024 від 26.03.2024 року звернення ОСОБА_3 з приводу пошкодження його автомобіля «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яке мало місце 11.03.2024 року за адресою м.Хмельницький вул. С.Петлюри,59а, направлено начальнику Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, оскільки під час перегляду відеозапису з камери зовнішнього спостереження, яка знаходиться за вказаною адресою, пошкодження автомобіля «Chevrolet Lacetti», відбулося під час відкривання задніх правих дверей автомобіля «Volkswagen LT 35» реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому транспортні засоби перебували у нерухомому стані. В діях невідомих осіб може вбачатися склад правопорушення, передбаченого статтею 194 ККУ. 
За інформацією (лист) Хмельницького районного управління поліції відділення №1 від 23.04.2024 №7071/121/122-2024 року по факту звернення ОСОБА_4 , яке зареєстроване в ВНП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 09.04.2014 року ЖЄО №8574, з приводу пошкодження транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яке мало місце 11.03.2024 року за адресою м. Хмельницький, вул. Петлюри, 59а, за результатами перевірки було встановлено, що по даному факту вбачаються ознаки цивільно-правових відносин.
За висновком судового експерта Соломахи В.С. від 30 травня 2024 року №032/24, який проводився за заявою ОСОБА_3 з проханням провести транспортно-товарознавче дослідження автомобіля марки Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження його в ДТП, враховуючи пошкодження зазначені в акті огляду транспортного засобу від 28.05.2024 року станом на час завершення виконання даного дослідження складає 12640,37 грн.
Згідно пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).
Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.
Тлумачення статті 22, 614, 623 ЦК України свідчить, що презумпція вини особи має бути спростована тільки за умови, якщо буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано збитків. Тому тільки за цієї умови відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).
Умовами настання цивільно-правової відповідальності за наведеними нормами є завдання шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
За змістом ст.ст. 13, 76, 78, 81, 89 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У справі що переглядається, належних та допустимих доказів, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи ОСОБА_5 завдано збитків майну позивача матеріали справи не містять. 
На підтвердження розміру спричиненої матеріальної шкоди, позивачем надано висновок судового експерта Соломахи В.С. 
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначаються відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. 
Разом з тим, у висновку судового експерта Соломахи В.С. за результатами проведеної транспортно-товарознавчого дослідження №032/24 від 30.05.2024 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Сам факт огляду автомобіля через тривалий час (три місяці) ставить під сумнів достовірність пошкоджень, які зафіксовані в Акті №032/24 огляду колісного транспортного засобу марки Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 
Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Ураховуючи те, що висновок експерта не є належним та допустимим доказом, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 не доведено наявності такої шкоди та її розмір. 
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №522/1029/18.
Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності відповідача за завдані збитки, суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову. 
Твердження апелянта про необґрунтованість відхилення судом клопотання позивача про витребування матеріалів звернення ОСОБА_3 до Національної поліції України від 13.03.2024 року є безпідставним, оскільки ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 10 вересня 2024 року відмовлено у вказаному вище клопотанні з підстав порушення позивачем строків звернення із відповідним клопотанням. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 із клопотанням про витребування доказів до суду не звертався.
Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не дотримався норми матеріального та процесуального права, є помилковими.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення - залишити без змін. 
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення підстави для розподілу судових витрат у суді апеляційної інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд –
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді                                                                                          Т.О. Янчук

       Л.М. Грох

       О.І. Ярмолюк