ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2025 року
м. Київ
справа № 761/22952/18
провадження № 61-2930св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі:  акціонерне товариство «К. Енерго», приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі», товариство з обмеженою відповідальністю «Київські Енергетичні Послуги»
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргуОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва, у складі судді Сіромашенко Н.В.,
від 23 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду,
у складі колегії суддів: Желепи О. В., Мазурик О. Ф., Немировської О. В., від 23 січня 2024 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.           У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувсядо суду з позовом до акціонерного товариства «К. Енерго» (далі - АТ «К. Енерго»), приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі»), товариства з обмеженою відповідальністю «Київські Енергетичні Послуги» (далі - ТОВ «Київські Енергетичні Послуги») про визнання пункту договору частково недійсним.
2.           Позов обґрунтовано тим, що 07 жовтня 2003 року між ОСОБА_1  та ПАТ «Київенерго» було укладено договір № 141036-508-20 про користування електричною енергією (далі - договір).  
3.           Договір укладено на користування та постачання електричної енергії в належний позивачу будинок АДРЕСА_1 , а при укладенні договору враховано, що позивачу належить трансформаторна підстанція - 6051, до якої здійснено підключення будинку.
4.           Він зобов`язався оплачувати спожиту електроенергію відповідно до умов договору, які належно виконує та оплачує спожиту електроенергію згідно з показниками лічильника № 0305553 по особовому рахунку № НОМЕР_1 .
5.           Однак він отримав попередження про відключення електроенергії 
від 14 травня 2018 року № 52297, в якому до розрахунку заборгованості включені суми, які не можуть стягуватися відповідно до закону. Зокрема в розрахунку вказана заборгованість в частині оплати холостого ходу, короткого замикання та інших технологічних витрат.
6.           Із листів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (далі - НКРЕ) і Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, йому стало відомо, що пункт 16 договору про користування електричною енергією суперечить актам цивільного законодавства в частині додаткових нарахувань, оскільки витрати холостого ходу, короткого замикання та інші технологічні витрати вже містяться в тарифі.
7.           Звертав увагу на відсутність в пункті 9 договору межі розподілу.
8.           Вказував, що сплачує за електроенергію за лічильником та звичайним тарифом, в якому втрати холостого ходу та короткого замикання, а також інші технологічні витрати електроенергії вже враховані. Всі інші споживачі, які користуються його підстанцією сплачують за електроенергію також згідно тарифу та на підставі прямих договорів з енергопостачальником.
9.           Вважав, що пункт 16 договору в частині додаткових нарахувань не може бути дійсним, а відтак, відповідно до листів НКРЕ і Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Постанови НКРЕ «Про затвердження Порядку ринкового формування роздрібних тарифів на електричну енергію, що відпускається споживачам» від 13 червня 2016 року № 1129, частково суперечить законодавству України.
10.        Враховуючи викладене та остаточно сформулювавши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд:
-                     визнати пункт 16 договору № 141036-508-20 від 07 жовтня 2003 року
в частині додаткових нарахувань у вигляді: «777 квт.ч (ежемес. ПХХ) + 2,41 %
(от собствен. расход. и 141036-507-20) потери К.З. + 0,02 % (от собств. расх. та 141036-507-20) в мес». недійсним;
-                     заборонити ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» здійснювати додаткові нарахування за договором № 141036-508-20 від 07 жовтня 2003 року у вигляді: «777 квт.ч (ежемес. ПХХ) + 2,41 % (от собствен. расход. и 141036-507-20) потери К.З. + 0,02 % (от собств. расх. та 141036-507-20) в мес».. 
Короткий зміст судових рішень, ухвалених у справі
11.        Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня
2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду                       від 23 січня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено. 
12.        Суди попередніх інстанцій вказали, що ОСОБА_1 має здійснювати розрахунки за спожиту електричну енергію за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку та оплачувати втрати електричної енергії на ділянці електромережі від межі розподілу до місця встановлення приладу обліку. Віднесення втрат електричної енергії на ділянці електромережі від межі розподілу (ізоляторів опори № 1) до місця встановлення приладу обліку (ГРЩ житлового будинку) на рахунок позивача не суперечить умовам договору, нормам чинного законодавства та регламентується з вимогами пункту 19 Правил користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), які діяли на момент укладення договору. 
13.        Крім того судами зазначено, що у разі незгоди з умовами договору, позивач міг скористатися передбаченим нормою статті 651 ЦК України правом щодо змін умов договору, шляхом внесення змін у відповідні його пункти, уклавши додаткову угоду до нього. Позивач таким правом не скористався та не звертався до відповідачів щодо зміни умов договору, зокрема й в частині умов та порядку оплати, визначених пунктом 16.
14.        Сама по собі незгода позивача з окремими положеннями укладеного ним договору у розумінні частини першої статті 203, статті 215 ЦК України не підставою для визнання правочину чи його частини недійсними.
15.        Позивач, як власник трансформаторної підстанції до якої в подальшому були підключені і інші споживачі послуг обрав неправильний спосіб захисту своїх прав. Він може передати підстанцію за договором для користування чи у власність відповідача, і не буде зобов`язаний оплачувати додатковий тариф, або ж укласти інші договори, якими передбачити відшкодування витрат на обладнання, яке наразі використовує відповідач та інші споживачі послуг. У разі відмови укласти такі договори, позивач може обрати способом захисту своїх прав відшкодування завданих збитків.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
16.        У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
17.        У лютому 2024 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року.
18.        Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 761/22952/18, які у травні 2024 року надійшли до Верховного Суду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
19.        Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає  пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах положень Порядку розрахунку роздрібного рахунку на електричну енергію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 (в редакції на момент виникнення правовідносин), Методики по визначенню втрат електроенергії у трансформаторах та лініях електропередач, затвердженої заступником Міністра енергетики України, головним державним інспектором України з енергетичного нагляду 18 лютого 1998 року, Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, Правил користування електричною енергією, затверджених Національною комісією з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28, Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312.
20.        Вважає висновки судів незаконними та необґрунтованими, оскільки ним були надані усі належні та допустимі докази, які підтверджують наявність підстав для задоволення позову. 
21.        Вказує, що відповідачі порушили та продовжують порушувати його права. Незважаючи на те, що ним було укладено новий публічний договір, вони й досі продовжують здійснювати незаконні нарахування за пунктом старого договору, який втратив чинність.
22.        Відповідачі незаконно стягують з нього суми, які він не повинен сплачувати, а також заборгованість інших осіб, які приєднались до його підстанції, незаконно нараховують втрати холостого ходу в трансформаторі, втрати короткого замикання та втрати в лінії електропередач.
Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу
23.        У травні 2024 року ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржених судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.
24.        Зазначає, що договір № 141036-508-20 про користування електричною енергією від 07 жовтня 2003 року в цілому та, зокрема, в частині пункту 16, є правочином, який на момент його вчинення не суперечив нормам чинного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, був вчинений особами, наділеними необхідним обсягом цивільної дієздатності, з вільним волевиявленням сторін, у формі, встановленій законом, та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
25.        На  момент укладення договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а сам правочин спрямований на реальне настання правових наслідків.
26.        Наявність чи відсутність споживачів, які заживлені від трансформаторної підстанції позивача, не впливає на зобов`язання ОСОБА_1 з оплати спожитої електроенергії, адже, втрати холостого ходу трансформатора є сталою, незмінною величною (777 кВт*г), а інші втрати, визначені пунктом 16 спірного договору, перебувають в прямій залежності виключно з обсягом споживання електроенергії електроустановками заявника.
27.         У травні 2024 року ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.
28.        Вказує, що ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» є неналежним відповідачем у цій справі, не порушувало прав позивача, а ОСОБА_1  не довів, що таке порушення мало місце. Звертає увагу, що позовні вимоги до ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» заявлені не були.
29.        Зазначає, що наразі діє вільний ринок електричної енергії і регульований роздрібний тариф як такий відсутній, тому наявність чи відсутність правових висновків щодо порядку розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію (недіючого) не впливає на дійсність правочину.
Обставини справи, встановлені судами 
30.        07 жовтня 2003 року між ОСОБА_1 і ПАТ «Київенерго» було укладено договір № 141036-508-20 від 07 жовтня 2003 року про користування електричною енергією.
31.        Відповідно до пункту 1 договору, енергопостачальник надійно постачає споживачу електричну енергію, а споживач оплачує її за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором.
32.         ОСОБА_1 є власником трансформаторної підстанції № 6051. 
33.        Пунктом 16 договору зокрема передбачено, що оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладу обліку 13 коп.
+ 20% = 15,6 коп. за 1 квт.ч. + 777 квт.ч. (ежемес. ПХХ) + 2,41 % (от собствен. расход. и 141036-507-20) потери К.З. + 0,02% (от собст. расх. и 141036-507-20) в мес.
34.        Відповідач здійснював постачання електроенергії, а позивач її оплату.
35.        У період із 2003 року до 2018 року ОСОБА_1 не звертався до відповідача щодо зміни умов договору, зокрема й визначених пунктом 16.
36.        Відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» 
ПАТ «Київенерго» було здійснено перетворення юридичної особи - відокремлено оператора системи розподілу та 16 лютого 2018 року створено ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» шляхом виділу з ПАТ «Київенерго».
37.         ОСОБА_1 від ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» надійшло попередження про відключення електроенергії № 52297 від 14 травня 2018 року,
у зв`язку із заборгованістю за спожиту електричну енергію станом на 01 травня 2018 року у розмірі 163 544,49 грн.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
38.        Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
39.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
40.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
41.        Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
42.        Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. При цьому, Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
43.        Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
44.        Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент його вчинення.
45.             Правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці, регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі, на час виникнення спірних правовідносин визначали Закон України від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР «Про електроенергетику», Правила користування електричною енергією, затверджені постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 (далі - ПКЕЕ) та Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 
1999 року № 1357 (далі - ПКЕЕН).
46.             ПКЕЕ та ПКЕЕН розмежовували фізичну особу як побутового споживача і фізичну особу, яка у правовідносинах не є побутовим споживачем.
47.             Так, якщо споживач електричної енергії - фізична особа як частина населення, що має у власності нерухоме майно, і споживав електричну енергію для задоволення власних побутових або господарських потреб - такі правовідносини регулюються за ПКЕЕН.
48.             Разом з тим фізична особа як власник нерухомого майна, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору (не для задоволення власних побутових потреб), є суб`єктом правовідносин, що врегульовані у ПКЕЕ.
49.             У справі, що переглядається, ОСОБА_1 при укладенні договору
№ 141036-508-20 від 07 жовтня 2003 року не мав статусу фізичної особи-підприємця, а мав статус побутового споживача, таким чином відносини між ним та енергопостачальником регулювалися договором про користування електричною енергією для населення, укладеного відповідно до норм ПКЕЕН.
50.             Пунктом 3 ПКЕЕН, які діяли до 26 червня 2018 року, встановлено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін.
51.             Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
52.             За приписами статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
53.             Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). 
54.             Свобода договору належить до загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Тлумачення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.
55.             За договором № 141036-508-20 від 07 жовтня 2003 року, ПАТ «Київенерго» як енергопостачальна компанія зобов`язалося постачати ОСОБА_1 електроенергію в межах встановленої потужності 39,7 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості, а споживач зобов`язався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. 
56.             На момент укладення вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, були вільними в його укладені, а правочин спрямований на реальне настання правових наслідків - постачання електричної енергії та користування нею.
57.             Судами попередніх інстанцій встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що сторони виконували умови договору, відповідачем здійснювалось постачання електроенергії, а позивачем здійснювалась оплата за таке користування.
58.              ОСОБА_1 із 2003 року до 2018 року не звертався до відповідача щодо зміни договору, зокрема й в частині умов визначених пунктом 16.
59.             При цьому позивач мав усвідомлювати наслідки укладення правочину та виконання його умов упродовж 15 років.
60.             Апеляційний суд обгрунтовано вказав як на можливість зміни у передбаченому порядку умов договору так і на способи захисту прав, які позивач вважає порушеними. 
61.             Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
62.             Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
63.             Оскаржені судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки судів щодо питань, які мають значення для вирішення заявленого спору в межах предмету позову.
64.             У розглядуваній справі судами не вирішувались ані питання стягнення із ОСОБА_1 будь-якої заборгованості за спожиту електроенергію ані правильність нарахування такої заборгованості енергопостачальником.
65.        Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач не довів належними, достатніми та допустимими доказами наявності підстав для визнання правочину частково недійсним.
66.        В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанцій та постанови апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.           Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня
2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников