ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 березня 2025 року           справа №200/525/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Сіваченка І.В.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Бідак Олени Олегівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року у справі № 200/525/23 (головуючий І інстанції Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неповного нарахування та невиплати повної додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» військовослужбовцю Державної прикордонної служби ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ, яким перерахувати та виплатити позивачу з 24 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року додаткову винагороду згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 100 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць.
В обґрунтування позову зазначив, що під час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії. 
Отже, набув право на отримання збільшеної додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях або забезпечуванні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, що підтверджується відповідною довідкою.
Проте, відповідач протиправно виплачував додаткову винагороду у розмірі лише 30 000,00 грн. щомісячно у період з 24.02.2022 по 31.12.2022.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача відсутнє право на отримання виплати додаткової щомісячної винагороди на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року № 168 у розмірі 100 000,00 грн в період з 24 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати частково рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити в частині його позовних вимог щодо нарахування та виплати спірної додаткової винагороди за період з 09 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року, та змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції в частині доводів щодо підстав відмови в задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати спірної додаткової винагороди за період з 22 лютого 2022 року по 08 жовтня 2022 року; в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Суд першої інстанції не надав належної оцінки довідці Військової частини НОМЕР_2 від 08.01.2023 № 4155. Позивач не може бути позбавлений права на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі у зв`язку з невиконанням військовою частиною формальних процедур реалізації такого права, в тому числі надіслання довідки іншій військовій частині, адже в іншому випадку на позивача буде покладено тягар негативних наслідків за недотримання однією із військових частин встановленого Держприкордонслужбою України порядку.
Отже, довідка Військової частини НОМЕР_2 від 08.01.2023 № 4155 є належним доказом для доведення обставин, необхідних для виплати позивачу підвищеної додаткової винагороди відповідно до постанови № 168.
Наказами Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» від 01.11.2022 № 282, від 02.12.2022 № 311, від 02.01.2023 № 1, які містяться в загальному доступі, визначено неподільно Сумську область, як район ведення воєнних (бойових) дій за період з 01.10.2022 по 31.12.2022. Тому суд першої інстанції повинен був керуватися саме наказами Головнокомандувача, а не Переліком територіальних громад, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 24.04.2022 № 75.
Також судом першої інстанції було витребувано у Військової частини НОМЕР_1 докази по справі, але відповідач вимоги ухвали не виконав.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду 16 травня 2024 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових та заходах, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів такої участі у таких діях та заходах.
Су апеляційної інстанції відхилив як доказ довідку військової частини НОМЕР_2 від 08 січня 2023 року №4155, вказавши, що вона не є довідкою, що підтверджує безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах, що складаються з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168.
Постановою Верховного Суду від 07 листопада 2024 року за касаційною скаргою адвоката Бідак О.О., що діє в інтересах ОСОБА_1 скасовано постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2024 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Скасовуючи судове рішення суду апеляційної інстанції Верховний Суд зазначив, що апеляційний суд не здійснив комплексної оцінки наявних у справі доказів. Зокрема, цей суд не розглянув доведеність участі позивача у бойових діях та заходах в окреслений ним період цією довідкою у сукупності з іншими доказами у справі.
Суд апеляційної інстанції не дослідив накази/розпорядження, які стали передумовою для відрядження військовослужбовця ОСОБА_2 для виконання відповідних завдань до ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з жовтня 2022 року (мається на увазі бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16 вересня 2022 року № 165 гриф).
Суд апеляційної інстанції не відповів на головне питання – яке саме завдання, за якою посадою і де виконував військовослужбовець ОСОБА_1 , якого було направлено у службове відрядження в оперативне підпорядкування НОМЕР_3 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) з 09 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року та чим це підтверджується.
Тобто, якщо позивач протягом періоду, щодо якого виник спір, проходив військову службу, перебуваючи на підставі бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16 вересня 2022 року № 165 гриф у відрядженні в НОМЕР_3 прикордонному загоні (Військова частина НОМЕР_2 ), але не виконував бойових завдань чи інших завдань, які в розумінні пункту 1 Постанови № 168 дають підстави для виплати додаткової винагороди у (збільшеному) розмірі до 100 000,00 грн, то які завдання він у такому разі виконував протягом цього часу та/або де проходив службу у цей час.
Не дослідив суд апеляційної інстанції записи журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу, не перевірив чи містять вони згадки про військовослужбовця ОСОБА_1 та його безпосередню участь бойових діях та заходах за окреслений період.
Поза увагою залишив суд апеляційної інстанції також питання чи складався визначений пунктом 4 наказу № 392-/0/81-22-АГ рапорт щодо позивача за час його перебування у відрядженні в НОМЕР_3 прикордонному загону (Військова частина НОМЕР_2 ) у заявлений період, адже оцінка таких рапортів має істотне значення для правильного вирішення цього спору, позаяк згідно з пунктом 4 наказу № 392-/0/81-22-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах здійснюється на підставі комплексу інформації, наявної у відповідних документах, а відповідно до пункту 3 наказу № 628/0/81-22-АГ перелік підтверджуючих документів допускає альтернативність і не зведений винятково до їхньої сукупності.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного від 04 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження по справі та розпочата підготовка справи до апеляційного розгляду.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного від 21 січня 2025 року визнано поважними причини пропуску строку представником позивача адвокатом Бідак О.О. на подання доповнень до апеляційної скарги у справі № 200/525/23.
Прийнято доповнення до апеляційної скарги від 16 травня 2024 року, подані адвокатом Бідак О.О.
Долучено до матеріалів справи надані адвокатом Бідак О.О. докази: архівні відомості про виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період січень-грудень 2022 року, рапорти на виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168, в тому числі у підвищеному розмірі, адвокатські запити до НОМЕР_3 прикордонного загону та Військової частини НОМЕР_1 та відповіді на них щодо підстав виплати додаткової винагороди позивачу, накази про її виплату, витяг з журналу службово-бойових дій за період жовтень-грудень 2022 року.
Звертаючись з апеляційною скаргою позивач визнав обґрунтованість своїх вимог виключно в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити спірну додаткову винагороду за період з 09 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року, погодився з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні його вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому спірну додаткову винагороду за період з 24 лютого 2022 року по 08 жовтня 2022 року, та просив лише змінити мотивувальну частині рішення суду першої інстанції в цій частині.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на зазначене, суд надає оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_4 позивач призваний до Збройних Сил України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 і проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_5 Державної прикордонної служби. 
З травня 2022 року позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби, де отримував грошове забезпечення з травня по грудень 2022 року (витяг з наказу Начальника НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 158-ОС від 29.04.2022).
Відповідно до архівної відомості № 1 за період січня 2022 по грудень 2022 року ОСОБА_1 за період жовтень-листопад 2022 року виплачена додаткова винагорода за постановою № 168 у сумі 30 000 грн, за грудень 2022 року – у розмірі 63 870,97 грн (з яких 30 000 грн- додаткова винагорода за серпень 2022), проте в січні 2023 року позивачу виплачена підвищена додаткова винагорода за грудень 2022 року в розмірі 83 333,33 грн (архівна відомість № 1 за період з січня 2023 року по грудень 2023 року).
Відповідачем надано витяги з рапортів щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_6 прикордонного загону, а саме:
копія витягу з рапорту заступника начальника загону – коменданта НОМЕР_7 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_6 прикордонного загону полковника ОСОБА_3 щодо виплати додаткової винагороди до 70 000 грн на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців НОМЕР_7 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_6 прикЗ у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій ОСОБА_1 (порядковий № 152) у період з 09.10.2022 по 31.10.2022, кількістю 23 дні.
копія витягу з рапорту заступника начальника загону – коменданта НОМЕР_7 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_6 прикордонного загону полковника ОСОБА_3 щодо виплати додаткової винагороди до 70 000 грн на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців НОМЕР_7 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_6 прикЗ у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій ОСОБА_1 (порядковий № 147) у період з 01.11.2022 по 30.11.2022, кількістю 30 днів
рапорту заступника начальника загону – коменданта НОМЕР_7 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_6 прикордонного загону полковника ОСОБА_3 щодо виплати додаткової винагороди до 70 000 грн на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців НОМЕР_7 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_6 прикЗ у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій ОСОБА_1 (порядковий № 147) у період з 01.12.2022 по 31.12.2022, кількістю 31 день.
копія витягу з довідки про військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за грудень 2022 року у складі Військової частини НОМЕР_2 про виплату додаткової винагороди відповідно до постанови № 168 капітану ОСОБА_1 (порядковий № 30) в підвищеному розмірі.
Підстави рапорту: БР коменданта приккшр НОМЕР_8 ПРИКЗ від 11.10.2022 № 637 (гриф), БР коменданта приккшр НОМЕР_8 ПРИКЗ від 26.10.2022 № 693 (гриф)
Як свідчать листи НОМЕР_3 прикордонного загону, скеровані начальнику НОМЕР_6 прикордонного загону від 10.11.2022, 04.12.2022, відповідно до вимог наказу Адміністрації Держприкордонслужби України № 392-АГ направлено рапорти щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_6 прикордонного загону. Разом з тим, відсутня підтверджуюча інформація відповідно до п. 2 Наказу № 393-АГ. Інформація направлена для вжиття заходів в межах компетенції.
Відповідно до листа НОМЕР_3 прикордонного загону, скерованого начальнику НОМЕР_6 прикордонного загону від 02.02.2023 направлено довідку про військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за грудень 2022 року у складі Військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до наданого відповідачем на адвокатський запит витягу з журналу службово-бойових дій приккшр № НОМЕР_7 НОМЕР_6 ПРИКЗ (розпочатого 11 жовтня 2022 року), який прийнятий судом як доказ і долучений до матеріалів справи, протягом періоду жовтень-грудень 2022 року військовослужбовець капітан ОСОБА_1 відповідно до бойового розпорядження № 638/гриф від 11.10.2022 здійснював охорону та прикриття ділянки державного кордону в н.п. Пустогород - В.Слобода, АДРЕСА_1 . Відповідно до обліку ведення бойових дій (розділ ІІ) протягом спірного часу як не відбувалося загострень і змін в оперативній обстановці на ділянці державного кордону, так і мали місце обстріл пункту дислокації 2 км від села НОМЕР_9 мм САУ, обстріл позиції н.п. Пустогород з БМ-21 20 ракет, постріли по наряду в районі н.п. Муравейня на відстані 500 м, обстріл зі сторони РФ мінометом, обстріл біля с. Смоліно, провокаційні дії противника у бік посту спостереження н.п. Баранівка тощо.
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 від 08.01.2023 № 4155 позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Сумської області з 09.10.2022 по 31.10.2022; з 01.11.2022 по 30.11.2022; з 01.12.2022 по 31.12.2022; з 01.01.2023 по 08.01.2023. Підстава: бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України № 165 гриф від 16 вересня 2022 року.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач – Військова частина НОМЕР_1 зазначив, що надана позивачу довідка від 08.01.2023 № 4155 не відповідає встановленій формі і у довідці відсутні (не зазначені) документи, в яких саме і фіксується як факт участі в бойових діях та і дні участі, ва своїх сукупності – бойовий наказ (розпорядження), запис журналу бойових дій, рапорт (донесення) командира.
Крім того довідка надана з порушенням вимог її оформлення і суперечить офіційній відповіді начальника НОМЕР_3 прикордонного загону, в якій зазначено, що НОМЕР_3 прикордонний загін не вбачає підстав для надання довідок для виплати підвищеної додаткової винагороди до 100 000 грн підрозділам (військовослужбовцям) НОМЕР_6 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_1 ), за час їх перебування у відрядженні на ділянці НОМЕР_3 прикордонного загону.
Зі змісту наведеної довідки вбачається, що вона була видана на підставі бойового розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 № 165 гриф, за яким позивача було направлено у службове відрядження в оперативне підпорядкування до НОМЕР_3 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ).
Отже, вказана довідка не може бути належним доказом участі Позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів».
ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 24.02.2025 на виконання ухвали суду надав інформацію, відповідно до якої підтверджуючі документи щодо прийняття позивачем безпосередньої участі (в сукупності) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів до НОМЕР_3 прикордонного загону від 2 впс НОМЕР_6 прикордонного загону у період з 09.10.2022 по 31.12.2022 не надходили.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях і заходах, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168, а також строку його участі у таких діях і заходах.
При цьому суд першої інстанції вважав незастосовними до спірних правовідносин накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ та від 01 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ.
Релевантні джерела права.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою - третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з абзацами першим, другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
За змістом частини першої статті 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03 квітня 2003 року № 661-IV (далі - Закон № 661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
За пунктом 1 Положення про Адміністрацію Держприкордонслужби, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 533 (далі - Положення № 533), Адміністрація Держприкордонслужби є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.
Відповідно до пункту 5 Положення № 533 Адміністрація Держприкордонслужби з метою організації своєї діяльності: 3) організовує планово-фінансову роботу в апараті Адміністрації Держприкордонслужби, органах Держприкордонслужби, на підприємствах, в установах, що належать до сфери її управління, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку в установленому законодавством порядку; 4) забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів; 5) контролює діяльність органів Держприкордонслужби, підприємств, установ, що належать до сфери її управління.
Частиною першою статті 14 Закону № 661-IV визначено, що до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Згідно зі статтею 16 Закону № 661-IV умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14 березня 2022 року № 133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.
Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України № 69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).
Пунктом 1 цієї постанови визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» (далі - Постанова № 793) до Постанови № 168 були внесені зміни, відповідно до яких: у пункті 1 в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць»; доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту: « 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.».
У решті зміст пункту 1 Постанови № 168 в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, на час виникнення спірних правовідносин (з 01 серпня 2022 року до 31 грудня 2022 року) не змінювався.
30 липня 2022 року Адміністрацією Державної прикордонної служби України (далі також - Держприкордонслужби), з посиланням на пункт 21 Постанови № 168, було видано наказ № 392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», який уведено в дію з 01 серпня 2022 року.
Пунктом 2 цього наказу визначено вичерпний перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю право на збільшення додаткової винагороди до 100 000 гривень пропорційно часу участі у розрахунку на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі, а саме:
1) бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України;
2) бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами;
3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;
4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;
5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником;
6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження;
7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;
8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.
У пункті 4 наказу № 392-/0/81-22-АГ встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:
1) бойового наказу (бойового розпорядження);
2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;
3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Згідно з пунктом 5 наказу № 392-/0/81-22-АГ визначено, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абзац перший пункту 5 наказу).
Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця (абзац другий пункту 5 наказу).
У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу (абзац третій пункту 5 наказу).
Відповідно до пункту 10 Наказу від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу та підготовку проекту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 цього наказу, в органах Держприкордонслужби покладено на штаб органу, а у випадку відсутності штабу - на підрозділ (посадову особу), який веде облік бойових дій.
Надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу.
Відповідно до пункту 11 Наказу від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України (абзац перший пункту 11 Наказу).
Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу (абзац другий пункту 11 Наказу).
Згідно з пунктом 12 наказу № 392-/0/81-22-АГ виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).
До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.
З 01 грудня 2022 року Адміністрацією Держприкордонслужби уведено в дію наказ від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», в якому було дещо змінено перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.
Оцінка суду.
Спірні правовідносини у цій справі виникли внаслідок невиплати відповідачем на користь ОСОБА_1 , військовослужбовця Держприкордонслужби, додаткової винагороди, яка передбачена Постановою № 168, у розмірі до 100 000,00 грн за період з 09 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року.
Щодо застосування до спірних правовідносин наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ та від 01 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ суд зазначає наступне.
Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23 вже розглядав питання застосовності наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ, від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ та Інструкції № 188 у контексті визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби, передбаченої Постановою № 168.
У постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ та від 01 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ містять норми, що зачіпають права, свободи та законні інтереси осіб, встановлюють організаційно-правовий механізм їх реалізації, та підлягають обов`язковій державній реєстрації Міністерством юстиції України. З огляду на що констатував недотримання Адміністрацією Держприкордонслужби вимог законодавства при прийнятті зазначених наказів.
Водночас Верховний Суд зауважив, що у спірний період (який є аналогічним періоду, який є предметом розгляду у цій справі) виключно зазначені накази Адміністрації Держприкордонслужби визначали механізм реалізації постанови Кабінету Міністрів України № 168 щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби під час дії воєнного стану.
Також Верховний Суд указав, що ці накази Адміністрації Держприкордонслужби фактично виконувалися протягом 2022 року, в тому числі й у спірний період, органами Держприкордонслужби, зокрема, в частині визначення переліку бойових дій та заходів, передбачених пунктом 1 Постанови № 168, а також документування безпосередньої участі військовослужбовців у таких діях і заходах.
Виходячи з цього Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23 дійшов висновку, що накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ та від 01 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ підлягають застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої Постановою № 168, у спірний період.
У постанові від 26 червня 2024 року у справі № 200/216/23 Верховний Суд дещо розширив висновки щодо застосовності цих актів при визначенні порядку і умов виплати спірної додаткової винагороди.
Зокрема, у справі № 200/216/23 Верховний Суд зазначив, що належна реалізація приписів пункту 1 Постанови № 168 спонукала Уряд до «делегування» відповідним відомствам і керівникам державних органів унормувати умови і підстави виплати «своїм» категорія військовослужбовців додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн.
Адміністрація Держприкордонслужби, з уваги на приписи пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» (у редакції, яка діяла протягом спірного періоду), а також пункту 2-1 Постанови № 168 зіткнулася з обставинами, які вимагали ухвалити рішення, яке б витікало із завдань та повноважень цього органу та заразом відповідало меті встановлення на час дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу (згідно з пунктом 1 Постанови № 168).
Цим рішенням (у широкому сенсі) стали згадувані накази від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ, від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ, у яких виписані ті умови і порядок, які покликані були сприяти практичній реалізації приписів пункту 1 Постанови №168, аби, з одного боку, ті військовослужбовці, які залучені до виконання бойових завдань / заходів, отримали додаткову винагороду, що теж є однією з умов бойової і мобілізаційної готовності Держприкордонслужби, а з іншого - забезпечити ефективне і цільове використання бюджетних коштів.
Тож з уваги на наведене Верховний Суд у справі № 200/216/23 вважав, що регламентація умов і порядку виплати додаткової винагороди (про необхідність якої [регламентації] зазначено в пункті 2-1 Постанови № 168) з боку Адміністрації Держприкордонслужби шляхом видання наказів від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ, від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ не може інтерпретуватися як спосіб позбавлення чи обмеження права військовослужбовців Держприкордонслужби на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн.
Щодо застосовності Інструкції № 188, то Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23 зазначив, що така була прийнята на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», що передбачала виплату військовослужбовцям винагороди в порядку і розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів, за час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду. 
Відповідно з цього Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23 дійшов висновку, що Інструкція № 188 визначала порядок та розміри виплати конкретно тієї винагороди, яка була встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 № 18, а тому її положення при визначенні порядку та умов виплати додаткової винагороди, встановленої на період дії воєнного стану постановою Кабінету Міністрів України № 168, не можуть бути застосовані.
Відтак, помилковою є позиція суду першої інстанції щодо незастосовності наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ та від 01 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ до спірних правовідносин. 
Аналіз наведених правових норм свідчить, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану, яка встановлена Постановою № 168, є новим та особливим видом у системі грошового забезпечення, зокрема військовослужбовців, виплата якої, з одного боку, має регулярний щомісячний характер, а, з іншого, - обмежена строком дії воєнного стану в Україні.
При цьому, правова природа такої виплати невід`ємно пов`язана із особливим характером служби, зі здійсненням спеціальних повноважень, які змістовно випливають із статусу військовослужбовця та передбачені законом і мають компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни.
В умовах збройної агресії РФ проти України важливим залишається питання належного соціального захисту військовослужбовців, які беруть участь у захисті державного суверенітету України. У військово-соціальній сфері матеріальне забезпечення є аналогом системи гарантій у системі соціального захисту населення і включає професійні винагороди та премії тим військовослужбовцям, які виконують обов`язок із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Таким чином, Україна зобов`язана вживати всіх можливих заходів для мотивації військовослужбовців та забезпечення соціальної підтримки членів їхніх сімей.
Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їхньої службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що військовослужбовцям Держприкордонслужби на період дії воєнного стану щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 грн. 
Тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
У переліку завдань, які визначають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах», відсутня чітка прив`язка до меж, бойових (спеціальних) завдань та операцій здійснення самих бойових дій та заходів. Перелік охоплює широкий спектр військових дій, які можуть виконуватися військовослужбовцями як у районах ведення бойових дій, так і поза їх межами. 
Це означає, що виконання військовослужбовцем різноманітних військових завдань, як у районах ведення бойових дій, так і поза їх межами, може вважатися підставою для визнання його участі у бойових діях або заходах.
Підставою для виплати додаткової винагороди згідно з Наказом № 392/0/81-22-АГ є наказ начальника (командира) органу Держприкордонслужби, який видається, у разі, якщо особи беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Процедура підтвердження участі у бойових діях або заходах (пункт 5 Наказу № 392/0/81-22-АГ), здійснюється шляхом видачі довідки (додаток № 1) на підставі одного з визначених документів: бойового наказу (розпорядження); журналу бойових дій; рапорту начальника про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі у таких діях та заходах, без вимоги надання додаткових документів або сукупності інформації. 
Начальники органів Держприкордонслужби зобов`язані щомісячно повідомляти органи, де проходять службу відряджені військовослужбовці, про їх участь у бойових діях та заходах (додаток № 2).
Таким чином, враховуючи положення Наказу № 392/0/81-22-АГ, який дозволяє підтвердження участі у бойових діях або заходах на підставі одного з визначених документів, можна дійти висновку, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах не повинно бути надмірно обмеженим. 
Навіть якщо надані військовослужбовцем документи не повністю відповідають вимогам Наказу № 392/0/81-22-АГ через формальні недоліки у документальному підтвердженні, вони можуть бути достатніми для підтвердження його права на додаткову винагороду.
Такий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 05 грудня 2024 року у справі № 120/4135/23, від 23 січня 2025 року у справі № 120/698/23.
За обставинами даної справи капітан ОСОБА_1 на підставі бойового розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 № 165 гриф, був направлений з 09 жовтня 2022 року в службове відрядження та оперативне підпорядкування до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонний загін), де перебував до 08 січня 2023 року.
У цей період капітан ОСОБА_1 здійснював охорону та оборону певної ділянки державного кордону України з Росією в межах Сумської області та в межах відповідальності НОМЕР_3 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 )
У період з 09 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року Сумська область, де перебував у відрядженні позивач, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами), була віднесена до територій ведення воєнний (бойових) дій (території можливих бойових дій).
Відповідно до рапортів заступник начальника загону – комендант НОМЕР_7 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_6 прикордонного загону полковник ОСОБА_4 клопотав перед начальником військової частини НОМЕР_2 про виплату додаткової винагороди у розмірі 70 000,00 грн за період з 09 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року за 23 дні, з 01.11.2022 по 30.11.2022 за 30 днів, з 01.12.2022 по 31.12.2022 за 31 день, зокрема, позивачу (номер за порядком 152, 147, 147 відповідно).
Підстави рапортів: БР коменданта приккшр НОМЕР_8 ПРИКЗ від 11.10.2022 № 637 (гриф), БР коменданта приккшр НОМЕР_8 ПРИКЗ від 26.10.2022 № 693 (гриф).
Відповідно до витягу з журналу службово-бойових дій приккшр № НОМЕР_7 НОМЕР_6 ПРИКЗ, протягом періоду жовтень-грудень 2022 року військовослужбовець капітан ОСОБА_1 відповідно до бойового розпорядження № 638/гриф від 11.10.2022 здійснював охорону та прикриття ділянки державного кордону в н.п. Пустогород - В.Слобода, АДРЕСА_1 . Відповідно до обліку ведення бойових дій (розділ ІІ) протягом спірного часу як не відбувалося загострень і змін в оперативній обстановці на ділянці державного кордону, так і мали місце обстріли пункту дислокації САУ, позиції н.п. Пустогород з БМ-21, постріли по наряду в районі н.п. Муравейня, обстріли зі сторони РФ мінометом, біля с. Смоліно, провокаційні дії противника у бік посту спостереження н.п. Баранівка тощо.
Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 08.01.2023 № 4155 капітан ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Сумської області з 09.10.2022 по 31.10.2022; з 01.11.2022 по 30.11.2022; з 01.12.2022 по 31.12.2022; з 01.01.2023 по 08.01.2023. Підстава: бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України № 165 гриф від 16 вересня 2022 року.
Отже, вказана довідка видана на підставі одного із підтверджуючих документів, передбачених пунктом 4 Наказу № 392/0/81-22-АГ.
Невідповідність цієї довідки критеріям належності, достовірності та допустимості, визначеним статтями 73-75 КАС України, суд не встановив.
Таким чином, виплата позивачеві додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн за період з 09 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року пов`язувалася з його безпосередньою участю в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в період воєнного стану при перебуванні на території Сумської області, конкретно – охороною ділянки державного кордону України з країною-агресором – Російською Федерацією.
Територія Сумської області у спірний період відносилася до території «можливих бойових» дій, яка має відмінність цього «статусу» території від умовно «мирної» території України в контексті перебування там підрозділів (загонів) прикордонної служби в умовах воєнного стану тим, що території можливих бойових дій межують з територіями активних бойових дій, або з тимчасово окупованими територіями чи прилеглі до державного кордону з державою-агресором та на яких можливо забезпечувати функції держави, до яких може повертатися населення, але які періодично піддаються ворожим обстрілам.
Позивач виконував завдання як військовослужбовець у складі Військової частини НОМЕР_2 протягом спірного періоду по виконанню бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.10.2022 № 638/гриф по охороні державного кордону України з державою-агресором Росією, який охоплюється умовами (обставинами), які визначені у наказах Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ, від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ, за яких командування військової частини, куди був відряджений капітан ОСОБА_1 , видало позивачу довідку від 08.01.2023 № 4155 для нарахування додаткової винагороди у «збільшеному» розмірі.
Військова частина НОМЕР_2 зазначила про відсутність підстав для складання Списків відносно військовослужбовців, передбачених додатком 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392/0/81–22-АГ за жовтень-грудень 2022 року, оскільки підтверджуючі документи щодо прийняття позивачем безпосередньої участі у бойових діях або заходах (копії з журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності тощо) в період з жовтня 2022 року по грудень 2022 року до управління ІНФОРМАЦІЯ_1 не надходили, тому ці Списки не направлялися до НОМЕР_6 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_1 ).
Військова частина НОМЕР_1 зазначила, що надана позивачу довідка від 08.01.2023 № 4155 не відповідає встановленій формі і у довідці відсутні (не зазначені) документи, в яких саме і фіксується як факт участі в бойових діях та і дні участі, ва своїх сукупності – бойовий наказ (розпорядження), запис журналу бойових дій, рапорт (донесення) командира. Крім того довідка суперечить офіційній відповіді начальника НОМЕР_3 прикордонного загону, в якій зазначено, що НОМЕР_3 прикордонний загін не вбачає підстав для надання довідок для виплати підвищеної додаткової винагороди до 100 000 грн підрозділам (військовослужбовцям) НОМЕР_6 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_1 ), за час їх перебування у відрядженні на ділянці НОМЕР_3 прикордонного загону.
Проте, за правилами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій щодо забезпечення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не може свідчити про відсутність права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди.
Подібний висновок викладено Верховним Судом у численних постановах, зокрема, від 19 вересня 2024 року у справах № 120/5151/23, № 120/7509/23, № 120/4953/23, від 10 жовтня 2024 року у справах № 120/7502/23, № 120/14606/23, № 120/5154/23, № 120/14641/23, від 23січня 2025 року у справі № 120/698/23 та інших.
Таким чином є неприйнятними доводи відповідача, що довідка, надана позивачем, не фіксує факт його участі в бойових діях та відповідних заходах, що підставою для нарахування додаткової винагороди є виключно списки за формою згідно з додатком № 2 до Наказу № 392/0/81-22-АГ, які мали направлятись військовою частиною, у відрядженні якої перебував позивач, оскільки надіслання цих списків є елементом процедури виплати додаткової винагороди. В той же час, відсутність позивача в таких списках не впливає на наявність у нього права на отримання додаткової винагороди в збільшеному розмірі, адже невиконання однією з військових частин формальних процедур не може позбавити військовослужбовця реалізації його права на виплату винагороди, оскільки в іншому випадку на нього буде покладено тягар негативних наслідків за недотримання встановленого Держприкордонслужби порядку.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сукупність наданих документів, як бойове розпорядження від 16 вересня 2022 року № 165 гриф, довідка від 08.01.2023 № 4155, рапорти про виплату позивачу доплати додаткової винагороди за жовтень, листопад, грудень 2022 року, журнал службово-бойових дій підтверджують безпосередню участь капітана ОСОБА_1 в здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії протягом періоду з 09 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року.
Таким чином, позивач має право на виплату додаткової винагороди відповідно до постанови № 168 у підвищеному до 100 000 грн розмірі за період з 09 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року.
Проте, архівна відомість № 1 за період з січня 2023 по грудень 2023 року підтверджує, що позивачу виплачена додаткова винагорода до 70 000 грн відповідно до постанови № 168 за грудень 2022 року, отже підстави для задоволення позовних вимог про виплату додаткової винагороди у «збільшеному розмірі» відповідно до постанови № 168 за грудень 2022 року відсутні.
Враховуючи наведене, суд констатує наявність підстав для визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях і відповідних заходах за період з 09 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року за 23 дні, з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року за 30 днів, з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року за 31 день, в розрахунку до 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Водночас, згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок вимоги про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та вимоги про зобов`язання вчинення ним певних дій. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, можливим є зобов`язання до вчинення певних дій для відновлення порушених прав та інтересів сторони.
З огляду на те, що судом визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачеві додаткової винагороди, з метою відновлення порушених прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачеві додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 09 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року за 23 дні, з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року за 30 днів, з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року за 31 день в розрахунку до 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.
З огляду на вищезазначене суд вважає, що суд першої інстанції, не застосувавши до спірних правовідносин положення Наказу № 392/0/81-22-АГ, зокрема пункт 4, дійшов помилкового висновку про відсутність документального підтвердження безпосередньої участі позивача в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період з 09 жовтня 2022 року по 30 листопада 2022 року. Також суд першої інстанції не здійснив комплексної оцінки наявних у справі доказів та не з`ясував усіх фактичних обставин, необхідних для правильного вирішення справи, а обмежився формальним аналізом довідки, не дослідив мету та підстави її видачі, не перевірив, які саме документи стали її основою та не встановив, чи підтверджується «безпосередня участь» військовослужбовця-позивача в забезпеченні відповідних заходів іншими доказами (бойовими розпорядженнями, рапортами, журналом бойових дій)
Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги позивача, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням постанови про часткове задоволення позову.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється (позивач звільнений від сплати судового збору)
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                 ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Бідак Олени Олегівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року у справі № 200/525/23 – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року у справі № 200/525/23 – скасувати.
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях і відповідних заходах за період з 09 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року за 23 дні, з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року за 30 днів, з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року за 31 день, в розрахунку до 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_10 ; адреса: АДРЕСА_2 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_11 ; адреса: АДРЕСА_3 ) додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 09 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року за 23 дні, з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року за 30 днів, з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року за 31 день в розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 05 березня 2025 року.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 05 березня 2025 року.

Головуючий суддя                                                            І.Д. Компанієць

Судді                                                                                А.В. Гайдар

                                                                                І.В. Сіваченко