ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 682/2736/24
Провадження № 33/820/186/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Дюг А.М., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Рвачова О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Рвачова О.О. на постанову судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2025 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
       Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.
За постановою судді, 05 жовтня 2024 року о 13 год 48 хв у місті Славута на вулиці Звитяги, 2, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.
Стан сп`яніння зафіксовано на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 6820, результат – 0,89 ‰.
Указаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Рвачов О.О. просив скасувати постанову судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2025 року, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення – закрити або вирішити питання щодо призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
Захисник зазначав, що з наявного в матеріалах справи відеозапису №0004В убачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», однак відразу після цього виразив бажання пройти огляд у лікаря-нарколога, проте працівники поліції розпочали неправомірно повідомляти його, що цього робити не варто, чим, на думку захисника, здійснювали психологічний тиск на ОСОБА_1 .
Звертав увагу на те, що працівники поліції відповідно до норм чинного законодавства зобов`язані були направити ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я упродовж двох годин з моменту висловлення незгоди з результатом огляду, що останніми зроблено не було.
За результатами медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння вважається достовірними за умови, що вони були отримані під час медичного обстеження, поєднаного з лабораторними дослідженнями, результати яких зафіксовані в акті та висновку.
Тому наведені обставини, а саме ненаправлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, після його незгоди з результатами огляду за допомогою приладу «Драгер», свідчить про недотримання встановленого законом порядку огляду, а саме порушення ч.3 ст.266 КУпАП, п.6 Порядку 1103, п.7 Розділу 1 Інструкції №1452/735 та недійсність огляду в силу приписів ч.5 ст.266 КУпАП, що безпосередньо вказує на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Окрім того, захисник посилався на застосування аналогії закону та призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.
Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Доказами відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з вимогами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримався.
У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Рвачов О.О. клопотали про закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється  керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Обставини вчиненого ОСОБА_1 порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються: 
-відомостями з результату тесту Drager Alcotest 6820 №712, результат – 0,89 ‰;
-відомостями з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів - Drager Alcotest 6820 від 05 жовтня 2024 року;
-відомостями з направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 жовтня 2024 року;
-відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №143465 від 05 жовтня 2024 року, де п.14 «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті правопорушення» - ОСОБА_1 власноручно написав, що вживав вчора алкогольні напої, думав, що алкоголь вийшов;
-матеріалами відеозапису.
Апеляційний суд надав належну правову оцінку усім доказам і приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Проаналізувавши вказані докази, слід зазначити, що вони узгоджуються між собою та є належними, підстав визнавати їх недопустимими чи недостовірними немає.
З огляду на викладене, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, приходжу до висновку про обґрунтоване притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі – Інструкція), визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
У ході розгляду справи апеляційною інстанцією не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного згаданою Інструкцією, огляд на стан сп`яніння особи проводився з дотриманням норм, передбачених законом.
Згідно з положеннями ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Указані вимоги закону були дотримані та виконані.
Належним чином також зафіксований огляд зі згоди водія на встановлення стану сп`яніння, який проводився у встановленому порядку із застосуванням приладу «Alcotest Drager 6820», результат якого – 0,89 ‰.
Вищенаведеною Інструкцією визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до п.3 розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
За наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (п. 1 Розділу ІІ Інструкції).
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (п. 7 Розділу ІІ Інструкції).
Відповідно до п.4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів – у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
При перегляді справи про адміністративне правопорушення в суді апеляційної інстанції не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного відповідною Інструкцією, згідно з якою огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Порушень вказаних вимог законодавства, які би ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не виявлено.
Переконливих доводів у апеляційній скарзі чи в судовому засіданні апеляційного суду, які би спростовували вину ОСОБА_1 , не встановлено.
Працівниками поліції були дотримані вимоги ст.266 КУпАП.
Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку із порушенням Правил дорожнього руху, що стороною захисту не заперечується.
У ході спілкування працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тому йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився. 
За результатами огляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат – 0,89 ‰.
ОСОБА_1 спочатку виявив бажання проїхати до медичного закладу, однак, як обгрунтовано встановив суд першої інстанції, в подальших діях працівників поліції не вбачається тиску чи схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження повторного огляду в медичному закладі, оскільки поліцейські лише повідомили ОСОБА_1 , що показник за результатами його огляду є значним, тому результати огляду в медичному закладі можуть не сильно відрізнятись від даних тесту, пройденого на місці зупинки. 
Надалі, як видно з відеозапису, ОСОБА_1 підтверджує, що він дійсно напередодні вживав алкоголь, а потім чітко вказує на відмову від проходження повторного огляду в медичному закладі.
Тому в частині здійснення психологічного тиску на ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги не є об`єктивними.
Посилання захисника ОСОБА_2 стосовно накладення стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, апеляційний суд визнає безпідставним з огляду на таке.
Санкцією ст.130 КУпАП передбачено єдине адміністративне стягнення для водіїв, а саме накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Тобто, позбавлення права керування транспортними засобами є основним, а не додатковим стягненням, а тому є обов`язковим до його накладення.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Тому апеляційний суд погоджується, що накладене місцевим судом стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами відповідає меті виховання особи та запобіганню вчиненню особою, що притягається до адміністративної відповідальності, нових правопорушень.
Що стосується доводів про можливість застосування за аналогією закону правил ст.69 КК України, то аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.
Однак, питання накладення адміністративного стягнення чітко врегульоване Главою 4 КУпАП і будь-якої прогалини в даному випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону. Законодавець навіть окремо передбачив неможливість застосування до правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, звільнення від відповідальності за малозначність, що ще раз підкреслює його підвищену суспільну небезпечність.
З наведених вище мотивів слід відхилити доводи про можливість за аналогією закону застосувати до даних правовідносин положення ст.69 КК України.
Однак, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у проваджені по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, серед інших, учасники бойових дій… – у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Як установлено апеляційним судом, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 від 27 січня 2021 року.
Ураховуючи викладене, постанова суду в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 605 грн 60 коп підлягає зміні, зі звільненням останнього від його сплати.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника Рвачова О.О. задовольнити частково.
Постанову судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП в частині стягнення судового збору змінити.
Звільнити  ОСОБА_1  від сплати судового збору на користь держави, на підставі ч.1 п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір» в сумі 605 грн 60 коп.
У решті постанову судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Матущак М.С.