ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 березня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/18886/24	
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А. 

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.,
при секретарі — Альонішко С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.  Одеса), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, - 
ВСТАНОВИЛА:
У червні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 74701206 від 10.06.2024 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.;
- судові витрати за подання позову стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 по справі № 420/19892/23, яке набрало законної сили 25.01.2024, ОСОБА_1 18.04.2024 проведено перерахунок пенсії з 31.12.2017 у відповідності до грошового атестату №237 та довідки №546 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2024 становить 12564,60 грн. Перерахунок пенсії проведено за період з 31.12.2017 по 30.04.2024 але доплата пенсії відсутня, оскільки розмір пенсії за зазначений період не змінився. Вказує, що Головне управління на сьогодні діє на підставі тимчасового розпису доходів і видатків Пенсійного фонду України на 2 квартал 2024 року, яким не передбачені кошти на виплати за рішенням суду. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані у повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати пенсії буде здійснена після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Доводами апеляційної скарги зазначено, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 по справі № 420/19892/23, залишеного без змін постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2024, яким ОСОБА_1 18.04.2024 проведено перерахунок пенсії з 31.12.2017 у відповідності до грошового атестату №237 та довідки за №546 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2024 становить 12564,60 грн. На думку апелянта, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Апелянт зазначає, що фінансування та виплата пенсії здійснюється за рахунок коштів Пенсійного фонду, виділених з Державного бюджету України та за наявності відповідного бюджетного призначення. Станом на 10.02.2025 Головним управлінням здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду за датою набрання ними законної сили по 19.11.2020 включно. З огляду на те, що Головним управлінням включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу (станом на 10.02.2025) на безпосередню виплату пенсії, вважають, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Апелянт зазначає, що Головне управління повідомляло суд першої інстанції, що Кабінетом Міністрів України бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік не затверджено. Тому Головне управління на сьогодні діє на підставі тимчасового розпису доходів і видатків Пенсійного фонду України на 1 квартал 2025 року, яким не передбачені кошти на виплати за рішенням суду. Вказує, що облік судових рішень, які набрали законної сили здійснюється Пенсійним фондом України в Реєстрі судових рішень Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України, що наповнюється Головними управління. Виконання судових рішень, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету в порядку черговості їх надходження. Обов`язковість заповнення якої (повнота та коректність) визначено окремим дорученням Голови правління від 20.04.2021 № 6-ОД, яким зокрема доручено начальникам Головних управлінь Пенсійного фонду України в областях та місті Києві здійснювати моніторинг (систематичне відстеження якісних і кількісних показників, які характеризують якусь діяльність та/або поточну ситуацію) зазначеної підсистеми. Вказує, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження. Отже, на думку апелянта, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області проведено комплекс заходів для повного та неухильного виконання судового рішення у справі №420/19892/23. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. В подальшому старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 10.04.2024 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 74701206 за виконавчим листом № 420/19892/23, виданого 19.02.2024. Про виконання зазначеного рішення суду відділ примусового виконання рішень було повідомлено рекомендованим листом Головного управління від 24.04.2024 № 1500- 0505-5/62496 з доданими до нього копіями відповідних документів. Проте, незважаючи на виконання судового рішення Головним управлінням в межах покладених повноважень та не враховуючи роз`яснень щодо виплати коштів після їх виділення Головному управлінню, старшим державним виконавцем винесено постанову від 10.06.2024 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.
06 березня 2025 року до суду від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в якій ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.
11 березня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника апелянта надійшло клопотання про долучення доказів, в якому представник для повного і всебічного розгляду справи просить долучити доказ, а саме скріншот з реєстру судових рішень ГУ ПФУ в Одеській області відомості, щодо виконання рішення по справі №420/19892/23.
17 березня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника апелянта надійшла заява про розгляд справи без участі, в якій представник просить розглянути справу №420/18886/24 без участі представника Головного управління.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. 
Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 р. у справі № 420/19892/23, яке набрало законної сили 25.01.2024 р., визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, викладену у листі від 19.05.2023р. за №12602-11077/К-02/8- 1500/23 у здійснені перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 31.12.2017 року у відповідності до грошового атестату №237 та довідки за №546 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок призначеної пенсії з 31.12.2017 року у відповідності до грошового атестату №237 та довідки за №546 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, з урахуванням раніше виплачених сум.
19.02.2024 р. Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/19892/23.
10.04.2024 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пхіденко О.С. відкрито виконавче провадження ВП № 74701206 з виконання виконавчого листа № 420/19892/23, виданого 19.02.2024 р. Одеським окружним адміністративним судом. 
Відповідно до п.2 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 74701206 від 10.04.2024 р. боржнику необхідно було виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Листом від 24.04.2024 р. № 1500-0505-5/62496 ГУ ПФУ в Одеській області повідомили відповідача, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 р. у справі № 420/19892/23, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2024, ОСОБА_1    18.04.2024 р. проведено перерахунок пенсії з 31.12.2017 р. у відповідності до грошового атестату №237 та довідки за №546 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення    (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення (копія перерахунку пенсії додається). Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2024 року становитиме 12564,60 грн. (копія перерахунку пенсії додається).
Перерахунок пенсії проведено за період з 31.12.2017 по 30.04.2024, але доплата пенсії відсутня, оскільки розмір пенсії заявника після проведеного перерахунку не змінився. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані у повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Враховуючи викладене, відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України від 02.06.2016 №1404 «Про виконавче провадження» просили закінчити виконавче провадження по виконавчому листу № 420/19892/23, виданому 19.02.2024 Одеським окружним адміністративним судом (а.с. 9).
10.06.2024 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пхіденком О.С. винесено постанову ВП № 74701206 про накладення штрафу, відповідно до якої за невиконання вимог виконавчого документа, накладено на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.
Вважаючи вищезазначену постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними доказами, що він провів перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду по справ 420/19892/23 від 12.09.2023р..
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою   статті 19 Конституції України   обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Статтею 1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України “Про виконавче провадження” відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктами 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому   статтею 27   цього Закону.
Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). 
За правилами ч. 1 ст. 63 цього ж Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
В свою чергу, у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 63 Закону України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 року № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 75 вказаного Закону    У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 по справі № 420/19892/23, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2024, ОСОБА_1 18.04.2024 проведено перерахунок пенсії з 31.12.2017 у відповідності до грошового атестату №237 та довідки за №546 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення.
Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2024 становить 12564,60 грн.
Перерахунок пенсії проведено за період з 31.12.2017 по 30.04.2024.
Головним управлінням включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії.
На підтвердження внесення до вищезазначеного Реєстру, апелянтом 11.03.2025 року через систему «Електронний суд» надано до суду скріншот з Реєстру.
Невиплата нарахованої доплати до пенсії обґрунтовується пенсійним органом відсутністю відповідних бюджетних асигнувань. 
Станом на 10.02.2025 р. за рахунок виділеного Пенсійним фондом України фінансування Головним управлінням здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з датою набрання рішеннями законної сили по 19.11.2020.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо невиконання у спірному випадку позивачем рішення суду без поважних причин та відповідно правомірності накладення на ГУПФУ в Одеській області штрафу оскаржуваною постановою.
Колегія суддів зазначає, що приймаючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про неправильне здійснення позивачем перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 12.09.2023 року.
При цьому, як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення штрафу позивача зобов`язано провести перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 з 31.12.2017 року у відповідності до грошового атестату №237 та довідки за №546  про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, з урахуванням раніше виплачених сум.    
В матеріалах справи відсутні судові рішення щодо неправильного перерахунку пенсії.
Колегія суддів зазначає, що доходячи вказаного висновку, судом першої інстанції не врахована правова позиція Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а, від 21 лютого 2018 року у справі № 814/2655/14, від 21 серпня 2019 року у справі № 754/3105/17, від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 19 серпня 2020 року у справі № 140/784/19, згідно якої невиконання судового рішення пенсійним органом в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин та відповідно накладення штрафу у такому випадку не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.
Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.
З процитованої норми права випливає, що виплати пенсій здійснюються територіальними управліннями Пенсійного фонду України області виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством.
Тобто, інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління Пенсійного фонду не має.
Також колегія суддів враховує, що Верховний Суд в постановах від 07.11.2019 у справі №420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.10.2021 у справі №360/4708/20 та від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 зазначав, що невиконання пенсійним органом судового рішення, в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
В наведених рішеннях, суд касаційної інстанції наголошував на тому, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.
Це, на думку Верховного суду, не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Узагальнюючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця про накладення на ГУ ПФУ в Одеській області штрафу за повторне невиконання судового рішення є протиправною та підлягає скасуванню.
Що стосується стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судових витрат за подання позову, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, за подання позовної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області був сплачений судовий збір у розмірі 2544,40 грн. відповідно до платіжної інструкції № 4703 від 28 червня 2024 року (а.с. 24).
Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Засади розподілу судових витрат визначені    статтею 139 КАС України.
Так, частиною першою    статті 139 КАС України    встановлено загальні правила, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього    Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зокрема, положеннями частини другої    статті 139 КАС України    визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Відповідно до частин шостої та сьомої    статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Зміст наведених положень    КАС України          щодо розподілу судових витрат свідчить про те, що вони   стосуються загального правила компенсації судових витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення.
Водночас, процесуальний    закон    визначив обмежений перелік судових витрат, розподіл яких здійснюється у випадку задоволення позову суб`єкта владних повноважень - це виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Зрештою, у контексті відшкодування судового збору у    статтях 139-142 КАС України    законодавець визначив коло суб`єктів розподілу чи повернення судового збору, позаяк у вказаних нормах веде мову про сторін (позивача й відповідача) і третю особу. 
Аналіз змісту частин першої-третьої    статті 139 КАС України    дозволяє   зробити висновок про те, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за будь-яких результатів розгляду справи (задоволення або відмова в задоволенні позову, як повністю, так і частково) не підлягають розподілу за результатом розгляду справи. На користь саме такого тлумачення свідчить зміст частини третьої    статті 139 КАС України, відповідно до якої суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору.
Суд вважає, що такий підхід законодавця до правового регулювання розподілу витрат на сплату судового збору нерозривно пов`язаним із завданням адміністративного судочинства, котре полягає у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2022 року у справі №826/16473/15.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що коли позивачем виступає суб`єкт владних повноважень, незалежно від результату розгляду справи не підлягають відшкодуванню понесені ним судові витрати, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.
З огляду на викладене, не підлягають стягненню на користь позивача судові витрати  за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно встановлені обставини у справі у зв`язку з чим при ухваленні оскаржуваного рішення суд припустився порушень норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про  задоволення позовних вимог.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 271, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 74701206 від 10.06.2024 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У справі є окрема думка судді Бойка А.В.

Головуюча суддя:                                                                                               О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                                А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                           О.В. Єщенко