ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

13 березня 2025 року 	м.Суми	

Справа №591/694/24 
Номер провадження 22-ц/816/338/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Молібог Юлією Миколаївною,
на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 червня 2024 року у складі судді Костенка В.Г., постановлену у м. Суми, повне рішення складено 19 червня 2024 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року  ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Молібог Ю.М. звернувся до суду з вищевказаним позовом.
18 червня 2024 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про зупинення провадження у даній справі, яку мотивував тим, що перебуває на військовій службі у лавах ЗСУ та захищає територіальну цілісність України.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 червня 2024 року зупинено провадження у справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу до припинення перебування у складі Збройних Сил України ОСОБА_2 ..
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду,  ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Молібог Ю.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідачем на підтвердження перебування у складі Збройних Сил України надано довідку в якій вказано, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі з 11 липня 2023 року, але грошові кошти в розмірі 54 000,00 доларів США він отримав у борг від ОСОБА_3 30 серпня 2023 року, що підтверджується розпискою, тобто на момент отримання відповідачем грошових коштів у борг, останній уже перебував на військовій службі та знав про наслідки несвоєчасного виконання свого зобов`язання.
Вказує, що надана відповідачем довідка про перебування на військовій службі у складі ЗСУ не є достатнім доказом зупинення провадження у цій справі, так як прецедентна практика Верховного Суду вимагає від сторони надання доказів залучення особи до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан.
Вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що відповідач перебуваючи у складі ЗСУ та в Україні введено воєнний стан, обмежений у процесуальних правах та правах на справедливий суд, а такі обставини у сукупності є обов`язковими підставами для зупинення провадження є помилковими, адже факт перебування відповідача в ЗСУ не позбавляє його можливості ефективного використання своїх процесуальних прав, а також має право звернутися за правовою допомогою.
В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, відповідачем подано не було. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За таких обставин розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України та в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з цим він обмежений у процесуальних правах та правах на справедливий суд, а тому такі обставини у сукупності є обов`язковими підставами для зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, до перебування відповідача у складі Збройних Сил України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України).
Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено в Україні воєнний стан о 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і на цей час його дію не припинено.
Встановивши, що з 11 липня 2023 року ОСОБА_2 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, оскільки суд позбавлений об`єктивної можливості забезпечити повноту реалізації процесуальних прав учасниками процесу, передбачених ЦПК України, що є одним з основоположних принципів цивільного судочинства.
Разом із тим, колегія суддів зауважує, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань. 
Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі, що відповідачем не надано доказів про залучення його до бойових дій, оскільки матеріали справи містять інформацію про перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, а відтак, залучення його до виконання бойових завдань на території України з метою забезпечення національної безпеки і оборони України, у зв`язку із повномасштабним вторгненням та збройною агресією російської федерації.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 16 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Структура Збройних Сил України визначена статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України», відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що з врахуванням прецедентної практики Верховного Суду надана відповідачем довідка про перебування на військовій службі у складі ЗСУ не є достатнім доказом зупинення провадження у цій справі, оскільки Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи, і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц). 
Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду про зупинення провадження у справі не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                                     у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Молібог Юлією Миколаївною, залишити без задоволення. 
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова