ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 січня 2025 року             
м. Київ
 
справа № 643/23269/21
провадження № 61-2671св24 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,
суддів: Дундар І. О., Коротенка Є. В., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Пархоменка П. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро В`ячеславович, ОСОБА_2 , Державне підприємство «СЕТАМ», ОСОБА_3 , 
треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Непочатих Вікторія Володимирівна,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником Хомічем Артемом Анатолійовичем , на постанову Полтавського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року у складі колегії суддів: Карпушина Г. Л., Кузнєцової О. Ю., Обідіної О. І.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д. В. (далі - приватний виконавець), ОСОБА_2, Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»), ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Непочатих В. В., про визнання недійсними електронних торгів.
Позов мотивований тим, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2020 року у справі № 643/19696/19 частково задоволено позов ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суму заборгованості за договором позики від 06 листопада 2018 року у розмірі 280 000,00 грн, установлені законом відсотки за користування коштами в розмірі 48 650,96 грн, 3 % річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 322,19 грн, а в загальному розмірі 328 973,15 грн, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 3 000,00 грн судового збору. На підставі вказаного рішення Московським районним судом м. Харкова 14 липня 2021 року видано виконавчий лист № 643/19696/19.
14 липня 2021 року приватним виконавцем за виконавчим листом № 643/19696/19 відкриті виконавчі провадження: ВП № НОМЕР_1 від 23 липня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судового збору в розмірі 3 000,00 грн; ВП № НОМЕР_2 від 23 липня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суму заборгованості за договором позики від 06 листопада 2018 року в загальному розмірі 328 973,15 грн. Постановою від 23 липня 2021 року ВП № НОМЕР_1 та ВП № НОМЕР_2 об`єднано у зведене виконавче провадження ЗВП № НОМЕР_3. 
Постановою від 23 липня 2021 року по ЗВП № НОМЕР_3 накладено арешт на майно, що належить боржнику - двокімнатну квартиру, загальною площею 49,2 кв. м, житлова площа 29,5 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (далі - квартира). Постановою від 22 жовтня 2021 року описано та здійснено арешт майна. Постановами від 15 грудня 2021 року закінчено ВП № НОМЕР_2 та ВП № НОМЕР_1.
26 листопада 2021 року ОСОБА_1 поштовим надходженням отримано повідомлення приватного виконавця № НОМЕР_2/18118 від 22 листопада 2021 року про результати оцінки майна - вказаної квартири та запропоновано ознайомитись зі звітом про оцінку в офісі приватного виконавця, копія звіту або витяг з нього до повідомлення не надавались.
03 грудня 2021 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та звітом про оцінку, зі змісту яких йому стало відомо, що 03 листопада 2021 року приватним виконавцем складено Акт приватного виконавця, відповідно якого приватному виконавцю та СОД-ФОП ОСОБА_2 боржник нібито не надав доступ до квартири для проведення оцінки, але він не був повідомлений про дату та час проведення оцінки майна, хоча приватний виконавець мав в наявності контактний телефон боржника, поштові повідомлення на його адресу також не надходили.
Згідно зі звіту про оцінку майна від 19 листопада 2021 року, складеному суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 щодо ринкової вартості квартири, яка на дату оцінки становить 726 100,00 грн.
08 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав скаргу на дії приватного виконавця.
15 грудня 2021 року ОСОБА_1 уклав договір №1647/12-21 з ТОВ «АРГУМЕНТ-ЕКСПЕРТ» про проведення незалежної оцінки квартири. Відповідно до звіту з оцінки нерухомого майна від 20 грудня 2021 року вартість зазначеної квартири станом на 15 грудня 2021 року становить 1 232 355,00 грн.
Отже, звіт про оцінку майна від 19 листопада 2021 року, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 , не відповідає фактичній ринковій вартості, тому є підстави вважати, що вартість майна була свідомо занижена експертом. Тому дії та бездіяльність приватного виконавця щодо арешту та опису майна, проведення оцінки майна боржника є протиправними, оскільки суб`єкт оціночної діяльності не здійснював повного огляду нерухомого майна, зокрема його внутрішнього огляду, що вплинуло на визначення вартості оцінюваного майна, для порівняльного методу вибрано квартири, значно віддалені від місцезнаходження спірного об`єкту нерухомості, у зв`язку з чим мають значно нижчу ринкову вартість, що призвело до реалізації описаного та арештованого нерухомого майна за заниженою ціною.
Таким чином, протиправні дії приватного виконавця під час здійснення виконавчих дій для примусової реалізації майна боржника плинули на законність проведення процедури реалізації арештованого майна, призвели до порушення прав і законних інтересів ОСОБА_1 як боржника, а також реалізацію майна за суттєво нижчою від ринкової вартістю.
Приватний виконавець не надав можливості сторонам виконавчого провадження визначити вартість майна за взаємною згодою сторін. Здійснюючи опис та арешт майна, останній обмежився описом майна, яке міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внаслідок чого майно було описано недбало, без зазначення його повних характеристик, які мають значення при його подальшій реалізації. Приватним виконавцем також не забезпечено право звернення до осіб, яким надано право здійснювати рецензування звіту про оцінку. Оцінка майна була проведена не тим суб`єктом, який був призначений приватним виконавцем.
17 грудня 2021 року позивачу стало відомо про проведення електронних торгів по виконавчому провадженню ЗВП № НОМЕР_3, ВП № НОМЕР_2 від 22 жовтня 2021 року, а саме продаж 15 грудня 2021 року квартири. Відомості про проведення торгів: реалізація майна здійснювалась шляхом електронних торгів, які проводились ДП «СЕТАМ», за допомогою електронних ресурсів Веб-сайту: www.setam.net.ua, реєстраційний номер лота: 501582, дата проведення торгів 13 грудня 2021 року.
Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 13 грудня 2021 року № 562991 ДП «СЕТАМ» переможцем визнано ОСОБА_3 . Стартова ціна: 726 100,00 грн. Ціна продажу: 803 000,00 грн.
Грошові кошти за придбане нерухоме майно у розмірі 762 850,00 грн були сплачені на рахунок приватного виконавця з обліку депозитних сум, грошові кошти у розмірі 40 150,00 грн були перераховані на рахунок ДП «СЕТАМ» як гарантійний внесок та винагорода організатору торгів. Питання щодо повернення ОСОБА_1 надлишка грошових коштів, що залишились на рахунку приватного виконавця, після закриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 та ВП № НОМЕР_2 не вирішено. Таким чином, станом на 15 грудня 2021 року ОСОБА_1 залишився без єдиного житла та грошових коштів.
16 грудня 2021 року приватний нотаріус ХМНО Непочатих В. В. на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 1018, виданого 16 грудня 2021 року, видавник Непочатих В. В., приватний нотаріус ХМНО, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 65356083, права власності на квартиру за ОСОБА_3 .
Просив суд:
визнати протиправними та скасувати постанову приватного виконавця від 22 жовтня 2021 року у виконавчому провадженні ЗВП № НОМЕР_3, ВП № НОМЕР_2 про арешт та опис майна - квартири;
визнати протиправними дії приватного виконавця у виконавчому провадженні ЗВП № НОМЕР_3, ВП № НОМЕР_2 щодо передачі до ДП «СЕТАМ» для примусової реалізації майна ОСОБА_1 , квартири  з недостовірним звітом про оцінку майна від 19 листопада 2021 року, складеному суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 , що призвело до реалізації описаного та арештованого нерухомого майна за суттєво заниженою ціною;
визнати недійсними електронні торги, які проводились ДП «СЕТАМ», реєстраційний номер лота: 501582, дата проведення торгів 13 грудня 2021 року, протокол про проведені електронні торги від 13 грудня 2021 року № 562991, переможець ОСОБА_3 ;
скасувати протокол про проведені електронні торги від 13 грудня 2021 року № 562991, складений за результатами електронних торгів з продажу квартири;
скасувати акт про проведені електронні торги, складений 15 грудня 2021 року приватним виконавцем при примусовому виконанні у виконавчому провадженні ЗВП № НОМЕР_3, ВП № НОМЕР_2;
скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 1018, видане 16 грудня 2021 року Непочатих В. В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, на підставі акту про проведені електронні торги, складеного 15 грудня 2021 року приватним виконавцем при примусовому виконанні у виконавчому провадженні ЗВП № НОМЕР_3, ВП № НОМЕР_2;
скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, Непочатих В. В., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, індексний номер 65356083, від 16 грудня 2021 року право власності на квартиру, зареєстрованої за ОСОБА_3 ;
судові витрати покласти на відповідачів. 
Короткий зміст рішень суду першої інстанції 
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 10 травня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів. У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року по справі № 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.
ОСОБА_3 вважає, що належний спосіб захисту своїх прав та інтересів для боржника у виконавчому провадженні передбачений Розділом VII ЦПК України (Судовий контроль за виконанням судових рішень). Суд погоджується з такою думкою. Належним доказом наявності порушення правил проведення електронних торгів є наявність судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України, за результатами розгляду скарги сторони виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність приватного виконавця. Заявлені позивачем вимоги щодо визнання незаконними та скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, звіту про оцінку майна мають самостійний спосіб оскарження та повинні розглядатись судом у порядку, встановленому Розділом VII ЦПК України. Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19. 
Позивач звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця, але судове рішення у справі не прийняте.
Як на головну підставу для визнання електронних торгів з продажу квартири недійсними позивач посилається на продаж квартири за, на його думку, суттєво заниженою ціною. Залучив до позову копію звіту з оцінки нерухомого майна від 20 грудня 2021 року, виготовленого ТОВ «Аргумент-експерт». Згідно із зазначеним звітом вартість квартири становить 1 232 355,00 грн, натомість суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 , залученим приватним виконавцем, вартість квартири оцінена в 726 100,00 грн. В разі незгоди зі звітом ОСОБА_1 міг замовити рецензування, однак своїм правом не скористався.
Порядок реалізації майна, на яке звернуто стягнення, передбачає покрокове зниження стартової ціни лота, а виходячи з цінових пропозицій учасників вже проведеного аукціону, пропозиція у розмірі 803 000,00 грн є найвищою із запропонованих. Визначення стартової ціни продажу квартири суб`єктом оціночної діяльності відповідно до правил проведення електронних торгів не передбачає того, що майно в обов`язковому порядку буде реалізоване саме за цією ціною. Закон допускає можливість як збільшення, так і зменшення стартової ціни продажу майна, на яке звернуто стягнення, відтак саме ринок та учасники торгів визначають остаточну вартість майна, що підлягає продажу.
Суд вважає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів для визнання електронних торгів недійсними.  
Рішення Московського районного суду м. Харкова про стягнення заборгованості з позивача на користь третьої особи ОСОБА_4 є чинним та не скасованим; відповідно до відомостей, що містить офіційний веб-портал «Судова влада», судові рішення про визнання неправомірними рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця відсутні.
З наведеного слідує, що ОСОБА_3 має статус добросовісного набувача, оскільки з вжитих ним заходів для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна не вбачалось наявність підстав вважати можливим настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.
З приводу посилання позивача на той факт, що виконавець не оглядав квартиру, то для визнання неправомірним опису та арешту майна боржника без внутрішнього огляду його квартири необхідним є дослідження причин та умов вчинення таких дій. Опис та арешт майна боржника без входження до квартири є правомірним та вчиненим не із власного недбальства виконавця, а в результаті недобросовісної поведінки боржника, який діяв недобросовісно, не отримуючи надісланих на його адресу документів виконавчого провадження та тривалий час фактично ухилявся від виконання рішення суду, внаслідок чого опис квартири був проведений без огляду об`єкта. Подібний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 636/620/18.
Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що боржник (позивач) діяв недобросовісно, оскільки отримував не всі документи виконавчого провадження, які надсилалась йому виконавцем. Відповідач отримував документи на свій розсуд. Таке свідоме отримання документів виконавчого провадження «на розсуд боржника» є проявом зловживання наданими правами та не спрямоване на забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Позивачу було достовірно відомо про початок примусового виконання рішення Московського районного суду м. Харкова про стягнення з нього заборгованості приватним виконавцем, водночас останній не надав декларацію про доходи та майно, не надав будь-яких пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, не допустив в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій. Зазначене в сукупності свідчить про небажання позивача виконувати рішення суду, що набрало законної сили, а його дії спрямовані на ускладнення його виконання.
            Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 27 червня 2023 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16 000,00 грн.
Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у відзиві на позов представник ОСОБА_3 зобов`язався надати суду детальний опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання для надання правничої допомоги не пізніше 5 днів з дня ухвалення рішення у справі. Просив винести додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи в сумі 16 000,00 грн.
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги було визначено за домовленістю сторін з урахуванням значення цієї справи для позивача. ОСОБА_3 надано: договір про надання професійної правничої допомоги, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням; замовлення до договору про надання професійної правничої допомоги; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних для надання професійної правничої допомоги. Суд вважає подані представником відповідача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу переконливими і достатніми для вирішення питання про їх відшкодування. Одночасно, суд вважає гонорар адвоката співмірним із категорією справи, її складністю та кількістю витраченого часу.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
Постановою Полтавського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 10 травня 2023 року та додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 27 червня 2023 року скасовано.
Ухвалено нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця, ОСОБА_2 , ДП «СЕТАМ», ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Непочатих В. В., про визнання недійсними електронних торгів задоволено частково.
Визнано недійсними електронні торги, які проводились ДП «СЕТАМ», реєстраційний номер лота: 501582, дата проведення торгів 13 грудня 2021 року, протокол про проведені електронні торги від 13 грудня 2021 року № 562991, переможець ОСОБА_3 .
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнено з відповідачів Кудряшова Д. В. , ОСОБА_2 , ДП «Сетам», ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору при розгляді справи по 567,50 грн з кожного.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що матеріалами справи встановлено, що у грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця. Так, постановою Полтавського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року по справі №643/19696/19 скаргу ОСОБА_1  на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця задоволено. Визнано неправомірними дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_3 для примусової реалізації майна  ОСОБА_1 , а саме арешту та опису, проведення оцінки квартири. Визнано оцінку квартири, результатом якої став Звіт про оцінку майна від 19 листопада 2021 року такою, що була проведена з порушенням норм чинного законодавства.
Звертаючись до суду з позовною заявою ОСОБА_1 як на головну підставу для визнання електронних торгів з продажу квартири недійсними посилався на те, що продаж квартири здійснено з порушенням встановленого законом порядку та за суттєво заниженою ціною від ринкової вартості. У постанові від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження  № 14-187цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передання майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартістю.
Як вбачається з постанови від 22 жовтня 2021 року опис та арешт квартири був здійснений без проникнення в середину квартири та за відсутності її власника ОСОБА_1 .
Відповідно до вимоги приватного виконавця від 20 жовтня 2021 року, адресованої ОСОБА_1 , останньому необхідно бути присутнім 22 жовтня 2021 року о 10:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 та надати доступ до квартири. При цьому, суть направлення даної вимоги полягає у добросовісному виконанні покладених законодавством обов`язку як виконавця, вчинити всі необхідні дії для якісного виконання рішення суду, так і на боржника, не перешкоджати виконанню рішення суду шляхом надання доступу до квартири. Разом з тим, боржник має справедливе очікування на добросовісне виконання виконавцем свої обов`язків. Однак матеріали справи не містять доказів направлення зазначеної вимоги боржнику. Крім того, вона датована 20 жовтня 2021 року. 
За вказаних обставин обґрунтованою є позиція боржника, що державний виконавець не вжив належних дій для повідомлення його про проведення огляду і арешту майна та необхідність надати доступ до квартири, що, як наслідок, унеможливило проведення виконавцем огляду квартири у повному обсязі.
Щодо проведення оцінки майна, то незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує в будь-якому випадку ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15, від 01 жовтня 2020 року у справі № 2-2394/10, від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17, від 07 квітня 2021 року у справі № 753/3055/18.
Згідно з вимогою приватного виконавця від 03 листопада 2021 року, адресованої ОСОБА_1 , останньому необхідно бути присутнім 09 листопада 2021 року о 10:00 год. за адресою та надати доступ до квартири. Відповідно до супровідного листа від 03 листопада 2021 року приватним виконавцем направлено на адресу ОСОБА_1 постанову від 03 листопада 2021 року. У свою чергу 03 листопада 2021 року о 10:00 год. приватним виконавцем в присутності СОД-СГ ОСОБА_2 , без понятих, складено акт, в якому зазначено, що за результатом виходу за адресою: АДРЕСА_1 на стук у двері ніхто не відчинив, на визначений час боржником не надано доступу оцінювачу та виконавцю до квартири. Після зазначеного документу копія матеріалів виконавчого провадження містить вимогу приватного виконавця про надання інформації та документів в порядку ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» датовано 03 листопада 2021 року, відповідь на запит датований 08 листопада 2021 року та звіт про оцінку майна. Однак відсутні дані про вихід державного виконавця та оцінювача на об`єкт оцінки 09 листопада 2021 року і ненадання боржником доступу до квартири. 
Матеріали справи не містять жодних доказів, що боржник умисно не надавав доступу до квартири та перешкоджав виконанню рішенню. При цьому у звіті про оцінку майна, проведену 19 листопада 2021 року, зазначено: враховуючи, що оцінювач особисто не оглядав об`єкт оцінки, необхідно вважати, що при виявленні нових, більш точних даних про стан об`єкту оцінки, визначена у даному Звіті вартість буде вважатись недійсною та повинна бути перерахована, Звіт про оцінку має бути відповідно доповнений.
За вказаних обставин колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів позивача, що реалізація належного йому майна відбулася з порушенням встановленого порядку та за заниженою ціною, що завдало йому суттєвих збитків. 
Тому колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними електронних торгів.
Між тим, вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню: постанови приватного виконавця від 22 жовтня 2021 року у виконавчому провадженні ЗВП № НОМЕР_3, ВП № НОМЕР_2 про арешт та опис майна; звіту про оцінку майна від 19 листопада 2021 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 ; дій приватного виконавця у виконавчому провадженні ЗВП № НОМЕР_3, ВП № НОМЕР_2 щодо передачі до ДП «СЕТАМ» для примусової реалізації майна ОСОБА_1 квартири з недостовірним звітом про оцінку майна від 19 листопада 2021 року, що призвело до реалізації описаного та арештованого нерухомого майна за суттєво заниженою ціною є неефективним способом захисту у спірних правовідносинах, оскільки визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. За вказаних обставин вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про скасування протоколу та акту про проведені електронні торги, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, то у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року в справі № 233/4365/18 (провадження № 14-96цс21) зазначено, що «оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту. Такий самий підхід слід застосовувати і щодо оскарження іншого документа - акта про проведені електронні торги. Подібні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 (пункт 104), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.66)). Видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) є передбаченою пунктом 5 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» окремою нотаріальною дією, спрямованою на посвідчення відповідного права переможця аукціону, тобто є юридичним оформленням факту, що відбувся на підставі правочину. На відміну від дій із нотаріального посвідчення правочинів, нотаріус, який вчиняє нотаріальну дію з видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, не встановлює дійсні наміри сторін до вчинення правочину, відсутність заперечень щодо кожної з умов правочину, а перевіряє тільки факт набуття права власності на нерухоме майно конкретним набувачем і підтвердження цього права внаслідок проведення прилюдних торгів (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункти 6.21, 6.22). Визнання недійсним свідоцтва як документа, який видав нотаріус для підтвердження права власності переможця аукціону (покупця), не захистить ні інтерес кредитора у поповненні (недопущенні зменшення) ліквідаційної маси боржника, ні такий же інтерес самого боржника. Цей документ не породжує жодного права. Тому позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту (пункти 42, 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (провадження № 12-25гс21)).
З огляду на наведене неналежними та неефективними є відповідні вимоги позивача. У зв`язку з цим у задоволенні вказаних вимог слід відмовити з цих підстав.
Щодо позовних вимог про визнання недійсною державної реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_3 слід зазначити, що у зв`язку із визнанням недійсним рішенням суду, зокрема прилюдних торгів, за результатами яких було проведено державну реєстрацію прав, речові права ОСОБА_3 на спірну квартиру припиняються, державна реєстрація прав позивача на спірну квартиру буде відновлена державним реєстратором в силу положень закону. Отже, скасування державної реєстрації судовим рішенням не є доцільним.
Зважаючи на те, що додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 27 червня 2023 року є похідним від основного рішення, колегія суддів приходить до висновку про необхідність його скасування.
Аргументи учасників справи
22 лютого 2024 адвокат Хоміч А. А. в інтересах ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 15 лютого 2024, залишити в силі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2023 року та додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 27 червня 2023 року у справі № 643/23269/21. Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати, понесені відповідачем в суді апеляційної та касаційної інстанцій. 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що виходячи з висновків постанов Верховного Суду, на які послався суд в оскаржуваній постанові, виходить, що апеляційний суд застосував до дійсних правовідносин частину першу статті 215 ЦК України без урахування висновків у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.
При проведенні в рамках виконавчого провадження визначення вартості майна боржника Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» підлягає застосуванню в частині регулювання діяльності залученого державним виконавцем суб`єкта оціночної діяльності, та не стосується порядку призначення такого суб`єкта державним виконавцем. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі 
№ 61-6546св18.
Частиною п`ятою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено право сторін у виконавчому провадженні на оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна. Відповідно, приписи наведеної норми надають учаснику виконавчого провадження право на оскарження оцінки майна, як процесуальної дії державного виконавця. Законом передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна. Отже, рецензування звіту з оцінки є єдиним законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 826/6706/18.
В матеріалах справи № 643/23269/21 міститься Рецензія на звіт про оцінку майна, який наданий відповідачем ОСОБА_2 24 січня 2022 року. Проте в оскаржуваній постанові апеляційного суду навіть не згадується про рецензію.
Суд апеляційної інстанції на відміну від суду першої інстанції проігнорував відсутність порушень правил проведення прилюдних торгів, що має суттєве значення.
Щодо порушення законних прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 в оскаржуваній постанові апеляційного суду зазначено, що питання щодо повернення ОСОБА_1 надлишку грошових коштів, що залишилась на рахунку приватного виконавця після закриття провадження виконавчого провадження не вирішено. Таким чином, станом на 15 грудня 2021 року ОСОБА_1 залишився без єдиного житла та грошових коштів. Проте 10 грудня 2023 року у цій справі приватним виконавцем надано пояснення, до якого додано заяву ОСОБА_1 про перерахування йому залишку коштів, що залишилися від продажу квартири. Більш того, в цій заяві від 20 жовтня 2022 року чітко зазначено, що «претензій по факту скарги на дії приватного виконавця, що знаходиться на розгляді в Московському районному суді м. Харкова, не має».
Слід апеляційної інстанції визнав недійсним правочин (електронні торги), ціна яких складає 803 000,00 грн, посилаючись на те, що продаж відбувся по заниженій ціні, що завдало ОСОБА_1 суттєвих збитків. При цьому, суд посилався на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 643/19696/19, якою скаргу ОСОБА_1 на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця задоволено. Зокрема, визнано оцінку квартири, результатом якої став звіт про оцінку майна від 19 листопада 2021 року такою (726 100,00 грн), що була проведена з порушенням норм чинного законодавства. Ні в позовній заяві, ні в оскаржуваній постанові апеляційного суду, не вказано на причинно-наслідковий зв`язок між проведенням з порушенням оцінки на суму 726 100,00 грн та необхідністю визнати недійсними електронні торги з продажу майна за 803 000,00 грн.
Крім того, у справі містяться різні інші звіти про оцінку майна на різні суми від 726 100,00 грн до 1 232 355,00 грн, однак в будь-якому разі використання будь якої із запропонованих звітів різними суб`єктами оціночної діяльності та експертами не могло вплинути на результати торгів, оскільки продаж його майна здійснювався в порядку електронного аукціону, що передбачає продаж майна шляхом автоматичного покрокового зниження стартової ціни лота з подальшою можливістю додаткового подання цінових пропозицій. З огляду на вартість квартири, відповідно до звіту наданого позивачем, у випадку реалізації квартири позивача за стартовою ціною в 1 232 355,00 грн, кінцева вартість її продажу становила б не нижче 60%, тобто не нижче 739 413,00 грн. Зазначене підтверджує, що на результати електронних торгів впливають не тільки стартова ціна, за якою майно вперше виставляється на електронні торги, а й інші чинники, які суд не має права не враховувати. В цих електронних торгах, які відбулися 13 грудня 2021 року, подано 10 заявок на участь та реально прийняли участь 3 особи, в тому числі відповідач ОСОБА_3 . Торги розпочиналися із стартової ціни 726 100,00 грн і закінчилися перемогою ОСОБА_3 на ціні 803 000,00 грн.
З цього вбачається, що порушення, на які послався суд апеляційної інстанції, не могли вплинути на результати електронних торгів, тим більш суттєво вплинути, адже кінцева вартість встановлюється реальними пропозицією та попитом. Фактично стартова ціна лоту на електронних торгах впливає лише на те, чи відбудуться електронні торги в призначений день, чи буде проведено уцінку в порядку статті 61 Закону України «Про виконавче провадження».
Тобто висновок з оскаржуваної постанови про здійснення продажу за заниженою ціною, що завдало боржнику суттєвих збитків, не відповідає дійсності та є припущенням.
Електронний аукціон з продажу квартири відбувся в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду. За правилами, встановленими частиною другою статті 388 ЦК України, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Щодо правомірності дій виконавця в даному випадку свідчить судова практика, зокрема, викладена в постанові Київського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у справі № 2610/19593/2012 (в касаційному порядку не оскаржувалась).
Межі та підстави касаційного перегляду, рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі. У задоволенні заяви ОСОБА_3 про зупинення дії постанови Полтавського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку відмовлено.
В ухвалі вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підставу, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 442/3526/15, від 29 квітня 2020 року у справі № 826/6706/18, від 12 січня 2022 року у справі № 344/21689/19, від 24 вересня 2020 року у справі №  372/3161/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 641/7824/18, від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц, від 09 червня 2021 року у справі №  205/9586/16-ц, від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19, від 19 лютого 2020 року у справі № 910/16409/15, від 11 грудня 2018 року у справі № 921/6/18, від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19, від 03 лютого 2021 року у справі №  442/6491/17, від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 та постановах Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16, від 29  листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц).
Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2024 року клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову повернуто заявнику.
Ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2024 року справу призначено до судового розгляду.
Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що постанова апеляційного суду оскаржується в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до приватного виконавця, ОСОБА_2 , ДП «СЕТАМ», ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів та розподілу судових витрат. В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються.
Фактичні обставини
Судивстановили, що відповідно до вимоги приватного виконавця від 20 жовтня 2021 року, адресованої ОСОБА_1 , останньому необхідно бути присутнім 22 жовтня 2021 року о 10:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 та надати доступ до квартири. Матеріали справи не містять доказів направлення зазначеної вимоги боржнику.
Згідно з постановою від 22 жовтня 2021 року опис та арешт квартири був здійснений без проникнення всередину квартири та за відсутності її власника ОСОБА_1 .
03 листопада 2021 року о 10:00 год. приватним виконавцем в присутності СОД-СГ ОСОБА_2 без понятих складено акт, в якому зазначено, що за результатом виходу за адресою: АДРЕСА_1 на стук у двері ніхто не відчинив, на визначений час боржником не надано доступу оцінювачу та виконавцю до квартири.
Згідно з вимогою приватного виконавця від 03 листопада 2021 року, адресованої ОСОБА_1 , останньому необхідно бути присутнім 09 листопада 2021 року о 10 год 00 хв. за адресою:  АДРЕСА_1 та надати доступ до квартири.
Однак відсутні дані про вихід державного виконавця та оцінювача на об`єкт оцінки 09 листопада 2021 року та не надання боржником доступу до квартири. 
Відповідно до супровідного листа від 03 листопада 2021 року приватним виконавцем направлено на адресу ОСОБА_1 постанову від 03 листопада 2021 року.
Звітом про оцінку майна, проведену 19 листопада 2021 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 , залученим приватним виконавцем, вартість квартири оцінена в 726 100,00 грн.У звіті зазначено, що враховуючи, що оцінювач особисто не оглядав об`єкт оцінки, необхідно вважати, що при виявленні нових, більш точних даних про стан об`єкту оцінки, визначена у даному Звіті вартість буде вважатись недійсною та повинна бути перерахована, Звіт про оцінку має бути відповідно доповнений.
Позивач не скористався своїм правом замовити рецензування вказаного звіту.
Натомість позивач долучив до позову копію звіту з оцінки нерухомого майна від 20 грудня 2021 року, виготовленого ТОВ «Аргумент-експерт». Згідно із зазначеним звітом вартість квартири становить 1 232 355,00 грн. 
ОСОБА_3 на підставі протоколу проведення електронних торгів № 562991 від 13 грудня 2021 року став переможцем електронного аукціону з продажу квартири, що проводився на офіційному веб-ресурсі ДП «СЕТАМ». Пропозиція у розмірі 803 000,00 грн є найвищою із запропонованих.
До проведення електронних торгів вказана квартира належала на праві власності ОСОБА_1 . 
Продаж квартири відбувався в рамках виконавчого провадження про стягнення боргу з ОСОБА_1 за рішенням суду на користь ОСОБА_4 .
Позиція Верховного Суду
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження 
№ 61-20968 сво 21).
Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
Оскільки за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами торгів (аукціону) правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами торгів, то підставами для визнання торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення. Для визнання судом торгів (аукціону) недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. При цьому наявність підстав для визнання торгів недійсними має встановлюватися судом на момент їх проведення.
Аналогічний висновок наведений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 372/3161/18, на яку є посилання в касаційній скарзі.
У частині першій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Згідно з частинами першою, другою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
У частинах третій, п`ятій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
Відповідно до частин першої, другої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.
У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц,на яку є посилання в касаційній скарзі, зроблено висновок, що:
«виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. 
Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.
Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» (тут і далі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статтями 55, 85).
Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними».
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 виснувала, що при оцінці добросовісності/недобросовісності набувача майна слід враховувати, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, придбаного у такий спосіб.
Для застосування вимоги про витребування майна з чужого володіння немає потреби в оскарженні електронних торгів (відповідного правочину купівлі-продажу), складених на їх підставі протоколу й акта про проведені електронні торги чи викладеного в окремому документі договору купівлі-продажу.Придбання майна на публічних торгах не є запорукою добросовісності набувача. Тому питання про добросовісність чи недобросовісність покупця, який набув майно на торгах, слід оцінювати у кожному конкретному випадку окремо (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18, від 13 лютого 2024 року у справі № 910/2592/19).
Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18), від 12 червня 2019 року в справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19), від 15 лютого 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529 цс 19)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12 (провадження № 14-624цс18) вказано, що:
«державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, у тому числі й оцінку та уцінку майна, на яке звернуто стягнення, - статті 58, 62 Закону № 606-ХІV, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції № 74/5). Дії (бездіяльність) державного виконавця щодо порушень, допущених при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом № 606-XIV, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статті 55, 85 цього Закону). Отже, незаконність дій державного виконавця під час здійснення своїх повноважень, передбачених Законом № 606-XIV щодо проведення оцінки майна, визначення його вартості чи оцінки (уцінки) до призначення прилюдних торгів, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.
При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6). 
Апеляційний суд вказав про відсутність підтверджень про неналежну оцінку предмета іпотеки, не взявши до уваги наданий ОСОБА_7 висновок спеціаліста ПП «Оцінка плюс» щодо встановлення вартості спірного нерухомого майна, оскільки його виконано за її особистим замовленням, без дотримання процедури, встановленої законом. У зв`язку із чим, дійшов правильного висновку, що закінчення строку дії оцінки майна не вплинули на результати торгів, оскільки після уцінки вартості майна в торгах прийняла участь лише одна особа, та внаслідок цього права і законні інтереси як осіб, які оспорюють результати торгів, не були порушені. Доказів, які б спростували звіт про незалежну оцінку майна - житлового будинку загальною площею 173,3 кв. м, виконаної суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ЕКФ «Власна справа» 06 липня 2011 року, матеріали справи не містять».
Отже, дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення торгів, мають самостійний спосіб оскарження, що підтверджується сталою практикою Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 рокуу справі № 554/154/22 (провадження № 14-24цс24) зроблено висновок, що:
«за усталеною практикою суду касаційної інстанції, для визнання судом електронних торгів недійсними обов`язковими умовами є наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи вплинули ці порушення на результати торгів та чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Отже, проведення електронних торгів з порушенням вимог законодавства є підставою для визнання таких торгів недійсними винятково за умови доведення порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, та у разі якщо такі порушення вплинули на результати торгів. Доведення такого порушення прав покладається на особу, яка оспорює торги. 
Водночас ОСОБА_1 у позовній заяві лише констатував певні порушення Порядку № 2831/5, проте не зазначав, як саме неповідомлення про день та час проведення електронних торгів, а також ненадсилання протоколу порушило його права та інтереси та як це вплинуло на результати торгів, що є найважливішим. Суди першої та апеляційної інстанцій не встановили, які саме права й законні інтереси боржника порушено його неналежним повідомленням про проведення торгів та як це вплинуло на їх результати.
Особливістю справи, що переглядається, є те, що ОСОБА_1 в установлений законом спосіб оскаржив дії державного виконавця з проведення оцінки арештованого майна, які вчинені до передачі майна на реалізацію. Ухвалою від 26 серпня 2021 року Октябрський районний суд м. Полтави визнав такою, що не підлягає застосуванню, оцінку у формі письмового звіту про незалежну оцінку майна від 08 липня 2021 року № 615, а саме про вартість квартири АДРЕСА_1.
Ураховуючи викладене, а також фактичні та преюдиційно встановлені обставини справи, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що права позивача під час проведення електронних торгів були порушені, однак не з тієї підстави, що він не був повідомлений про проведення торгів, а з тієї підстави, що реалізація на торгах майна за необґрунтованою, заниженою ціною безпосередньо впливає на результати торгів та зачіпає і порушує права та інтереси боржника, оскільки ціна, за якою майно реалізується на торгах, впливає на обсяг зобов`язань, які будуть погашені під час відповідного виконавчого провадження». 
У пунктах 61 - 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 910/856/17 (провадження № 12-128гс18) зазначено, що «набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Ухвалюючи судове рішення у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, порушеної за позовом учасника електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись всі сторони правочину - державна виконавча служба, організатор електронних торгів і переможець таких торгів».
Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункти 40, 41).
У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частини перша, друга та третя статті 367 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 756/1529/15-ц (провадження № 14-242цс18) вказано, що «апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції».
Колегія суддів зазначає про те, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність, що узгоджується із правовими висновками зробленими Верховним Судом у постановах від 11 вересня 2019 року у справі № 922/393/18, від 25 квітня 2018 року у справі № 911/3250/16, від 06 лютого 2019 року у справі № 916/3130/17, від 26 лютого 2019 року у справі № 913/632/17, від 06 березня 2019 року у справі № 916/4692/15.
У справі, що переглядається:
суди розглянули по суті позов  ОСОБА_1 , у тому числі в оскарженій частині про визнання недійсними електронних торгів, до приватного виконавця, ОСОБА_2, ДП «СЕТАМ» та ОСОБА_3 . Суди не врахували, що: належними відповідачами за позовом про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, є сторони такого правочину - державна виконавча служба або приватний виконавець, організатор електронних торгів і переможець таких торгів; за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тому ОСОБА_2 , який залучався приватним виконавцем для участі у виконавчому провадженні як суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, не є належним відповідачем за вказаною вимогою. У зв`язку з цим в задоволенні позову в оскарженій частині до  ОСОБА_2 суди мали відмовити з цієї підстави; 
суд першої інстанції правильно зазначив, що виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів. При вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог норм законодавства при проведенні електронних торгів, чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів, чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Доводи позивача щодо незаконності проведеного приватним виконавцем опису та арешту майна боржника, оцінки майна мають самостійний спосіб оскарження та повинні розглядатись судом у порядку, встановленому розділом VII ЦПК України;
натомість апеляційний суд наведеного не врахував, тому помилково послався на висновки Верховного Суду у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державних (приватних) виконавців, оцінюючи дії приватного виконавця щодо опису та арешту майна боржника, оцінки його майна, які вчинялись до моменту передачі спірної квартири на реалізацію. Не звернув уваги, що: суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції; така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Тому апеляційний суд безпідставно врахував як преюдиційні обставини, встановлені постановою Полтавського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 643/19696/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця, якої не існувало на момент прийняття рішення судом першої інстанції;
за таких обставин висновок апеляційного суду, що реалізація належного позивачу майна відбулася з порушенням встановленого порядку та за заниженою ціною, що завдало йому суттєвих збитків, є необґрунтованим;
з урахуванням викладеного колегія суддів не приймає і доводи  ОСОБА_3 про врахування постанови Верховного Суду від 24 липня 2024 року у наведеній справі № 643/19696/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця, які викладені у заяві про прийняття додаткових доказів від 16 серпня 2024 року;
оскільки судові рішення про визнання неправомірними рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця на момент прийняття рішення судом першої інстанції були відсутні, позивачем не надано належних, достатніх і допустимих доказів недостовірності звіту з оцінки нерухомого майна, виготовленого суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_2 , залученим приватним виконавцем, продажу квартири за суттєво заниженою ціною, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для визнання електронних торгів недійсними;
разом з тим, суд першої інстанції одночасно послався на статус переможця електронних торгів як добросовісного набувача, що не входить до предмету доказування у справах про визнання недійсними електронних торгів, а вимог про витребування майна позивач в цій справі не заявляв. Так само суд першої інстанції помилково вдався до оцінки дій приватного виконавця, які вчинялись до моменту передачі спірної квартири на реалізацію та які мають самостійний спосіб оскарження, з посиланням на відповідні висновки Верховного Суду у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державних (приватних) виконавців.
Оскільки суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову про визнання недійсними електронних торгів, проте частково помилився щодо мотивів такої відмови, то постанову апеляційного суду в цій частині слід скасувати, а рішення суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, а також необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 554/154/22 (провадження № 14-24цс24), дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду в оскарженій частині та частково рішення суду першої інстанції ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову апеляційного суду в оскарженій частині скасувати, а рішення суду першої інстанції в цій частині змінити в мотивувальній частині.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 27 червня 2023 року було скасоване апеляційним судом виключно як похідне від основного рішення, касаційний суд скасовує постанову апеляційного суду в цій частині та залишає в силі вказане додаткове рішення.
З огляду на висновок суду за наслідком касаційного перегляду справи, судові витрати  ОСОБА_3 на сплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 1 816,80 грн підлягають стягненню на його користь з  ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 141, 400, 402, 412, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову Полтавського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра В`ячеславовича, ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів та розподілу судових витрат скасувати.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 10 травня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра В`ячеславовича, ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 27 червня 2023 року залишити в силі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 816,80 грн витрат на сплату судового збору у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Полтавського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року в скасованій частині втрачає законну силу і подальшому виконанню не підлягає.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                             В. І. Крат
 
Судді:                                                                                       І. О. Дундар
 
                                                                                                Є. В. Коротенко
 
Є. В. Краснощоков
 
П. І. Пархоменко