Номер провадження: 33/813/2848/24
Номер справи місцевого суду: 498/1452/24 
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н. С. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №304950, 05 серпня 2024 року біля 03 години 00 хвилин в с. Тростянець по вул. Шкільній Роздільнянського району Одеської області громадянин ОСОБА_1 скоїв дрібне хуліганство, а саме: виражався на адресу ОСОБА_2 , нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.
Постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03 вересня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. 
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03 вересня 2024 року та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що обставини, які викладені в протоколі, в повній мірі не відповідають дійсності, оскільки дійсно ОСОБА_1 05.08.2024 біля 3 години ночі проводив свого товариша з яким поминали померлого родича, однак коли останній повертався додому, то з садиби, відкривши хвіртку, вибіг ОСОБА_3 та почав кричати на ОСОБА_1 , та схожим предметом на біту почав завдавати удари, після чого ОСОБА_1 забрав біту та втік під дерева у тінь, щоб сховатись, а ОСОБА_3 повернувся додому. При цьому, апелянт вказує, що у відповідь удари не завдавав та нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_3 не висловлювався.
В обґрунтування апеляційної скарги також вказує, що майору поліції все пояснив, зокрема, факт того, що між ним та ОСОБА_3 на протязі 10 років склалися неприязні стосунки та останній періодично принижує його, ображає. Зазначає, що в поясненнях хоч і зазначено, що «з моїх слів вірно, мною прочитано», але це було записано не ОСОБА_1 , а працівником поліції, за вказівкою якого і було зроблено підпис в протоколі, при цьому вони також не можуть вважатися беззаперечним доказом вини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи. Також вказує, що наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №304950 від 05 серпня 2024 року складено з порушенням чинного законодавства, оскільки в протоколі відсутні свідки, заява ОСОБА_4 або повідомлення відсутні, не вказано час складання протоколу, аудіо запису до матеріалів справи не долучено. Рапорт працівника поліції не може бути достатнім доказом для доведеності вини у вчиненні правопорушення. Крім того, по вулиці, якій він іншов були відсутні люди, а тому його не можливо вважати громадським місцем. Звертає увагу, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, тим самим, порушив його право на захист.
В судове засідання до апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. 
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Частиною 7 ст. 294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 173 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство – це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.
Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.
Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності.
Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язаній манері. Для всіх випадків дрібного хуліганства характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля.
Склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП є формальним, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків, характеризується зухвалою поведінкою громадян, неповагою до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття.
Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №304950 від 05.08.2024 (а.с.1);
- копією рапорту про реєстрацію повідомлення №2475 від 08.05.2024, відповідно до якого, зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що його сусід ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 нецензурно ображав, був в нетверезому стані (а.с.2);
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , про те, що 05.08.2024 біля 03:00 год. він йшов по вул. Шкільній, с. Тростянець, проходив біля будинку ОСОБА_2 та почав голосно кричати на адресу ОСОБА_2 образи, потім на вулицю вийшов ОСОБА_2 спитав чого він кричить, на що ОСОБА_1 почав обзивати його нецензурною лайкою після чого ОСОБА_2 пішов до свого будинку, а ОСОБА_1 до себе додому. Весь час перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с.3);
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , про те, що 05.08.2024 біля 03:00 год., він був вдома, в цей час почув, що на вулиці біля його будинку ОСОБА_1 кричав на його адресу образи, після чого, він вийшов на вулицю, де ОСОБА_1 почав його обзивати нецензурною лайкою та провокувати бійку, після чого ОСОБА_2 зайшов до свого подвір`я. Таке відбувалось і раніше на протязі останніх 10 днів. На зауваження не реагував. (а.с.4);
- заявою ОСОБА_1 , згідно якої, останній просив розглянути справу без його присутності, та не викликати його до суду. Свою провину у вчиненні правопорушення визнав в повному обсязі (а.с.6).
Отже, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції в повній мірі врахував вимоги норм ст.ст.252, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, прийшовши до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги, що обставини, які викладені в протоколі в повній мірі не відповідають дійсності, оскільки нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 не висловлювався, апеляційний суд розцінює критично, оскільки зазначене спростовуються матеріали справи, зокрема його письмовими поясненнями, в яких він підтвердив, що 05.08.2024 біля 03:00 год. проходив біля будинку ОСОБА_2 та почав голосно кричати на адресу ОСОБА_2 образами, після чого обзивав його нецензурною лайкою.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №304950 від 05.08.2024 також підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, шо, в свою чергу, свідчить про непослідовність позиціїостаннього з метою уникнення відповідальності.
Посилання на те, що такі пояснення та протокол були підписані за вказівкою поліцейського, апеляційний суд не приймає, оскільки будь-яких доказів того, що пояснення та протокол про адміністративне правопорушення були підписані ОСОБА_1 під тиском працівників поліції, а також доказів звернення зі скаргами, або заявами до правоохоронних органів щодо неправомірних дій працівників поліції не надав.
Також безпідставними є доводи апелянта, що наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №304950 від 05 серпня 2024 року складено з порушенням чинного законодавства, так як в протоколі відсутні свідки, заява ОСОБА_2 або повідомлення відсутні, не вказано час складання протоколу, аудіо запису до матеріалів справи не долучено, оскільки досліджений судом протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №304950 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Само по собі не зазначення в протоколі доказів, які до нього додаються не є підставою для визнання такого протоколу неналежним. 
При цьому, зазначення в протоколі часу його складання, як і обов`язкове залучення свідків, аудіофіксація правопорушення за ст. 173 КУпАП законодавством не передбачені.
Доводи апеляційної скарги, що на вулиці були відсутні люди, а тому його неможливо вважати вчиненням проступку у громадському місці, є необґрунтованими, оскільки, як було встановлено подія, яка викладена в протоколі відбулася вночі, біля будинку ОСОБА_2 та поблизу інших будівель, що призвело до порушення громадського порядку, тобто спокійної обстановки та нормальних умов перебування громадян.
Доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, тим самим, порушив його право на захист, апеляційний суд відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 скористався своїм правом та надав заяву, в якій просив розглянути справу без його присутності та не викликати його до суду(а.с.6)., а тому розгляд справи в суді першої інстанції був здійснений з дотриманням норм процесуального права. 
Враховуючи викладене, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та ухваленням нового судового рішення про закриття провадження у справі з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову суду без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                 Є.С. Сєвєрова