УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 березня 2025 року
м. Київ
 
справа № 753/7042/22
провадження № 51-4430км24
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючої                                                 ОСОБА_1 ,
суддів                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
захисника                                                   ОСОБА_6 ,
виправданого                                            ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу зі змінами до неї прокурора ОСОБА_8 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022100020001435, за обвинуваченням 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого там же, такого, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. Дарницький районний суд м. Києва вироком від 20 жовтня 2023 року засудив            ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, а на підставі ст. 75 КК звільнив його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та поклав на нього передбачені ст. 76 КК обов`язки: протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
2. За вироком суду, ОСОБА_7 в умовах воєнного стану 27 травня 2022 року приблизно о 21:00, перебуваючи у приміщенні торговельної зали магазину «Новус», що на просп. Бажана, 8 у м. Києві, намагався викрасти продукти харчування, косметичну продукцію, предмети побутової хімії та інші товари, належні ТОВ «Новус Україна», загальною вартістю 436,30 грн, проте своїх злочинних дій не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони магазину коло виходу. 
3. Київський апеляційний суд ухвалою від 18 червня 2024 року вирок Дарницького районного суду м.Києва від 20 жовтня 2023 року скасував, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК, закрив на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку                                  з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
4. Прокурор ОСОБА_8 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, у касаційній скарзі просив скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог стверджував, що апеляційний суд дійшов помилкових висновків про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, оскільки належним чином не дослідив доказів, наданих стороною обвинувачення, а саме: протоколу прийняття заяви від працівника служби охорони магазину ОСОБА_9 про злочин, протоколу огляду місця події з додатком до нього, протоколу огляду відеозапису, протоколу затримання особи, довідки щодо вартості викраденого майна. Крім того, прокурор зауважував, що всупереч вимогам ч. 3              ст. 404 КПК апеляційний суд залишив без розгляду клопотання сторони захисту стосовно допиту свідка ОСОБА_9 і дослідження протоколу огляду відеозапису від 30 травня 2022 року, чим порушив основну засаду кримінального провадження, передбачену ст. 23 КПК.
 
5. До початку касаційного розгляду справи прокурор подав змінену касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК, оскільки втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння, яке інкримінувалося останньому. 
 
6. Виправданий ОСОБА_7 подав заперечення на касаційну скаргу прокурора з внесеними до неї змінами.
 
Позиції учасників судового провадження
 
7. Прокурор ОСОБА_5 , посилаючись на ухвалу Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі              № 703/2432/17 (провадження № 51-1025кмп20) та ряд інших рішень Верховного Суду, просив закрити касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_8 , в якій ставиться питання про погіршення становища особи, на ухвалу апеляційного суду про скасування обвинувального вироку і закриття кримінального провадження, у той час як закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, що інкримінувалося  ОСОБА_7 , втратив чинність.
 
8. У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 і виправданий ОСОБА_7 також просили закрити касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою прокурора.
 
9. Іншим учасникам судового провадження було належним чином повідомлено                       про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися.
 
Мотиви Суду
10. Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, водночас вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого, виправданого чи особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
11. За приписами ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
12. У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду, якою закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, та закрити це кримінальне провадження на підставі п. 1-2 ч. 2              ст. 284 КПК, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_7 . 
13. 18 липня 2024 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 3886-IX                «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09 серпня 2024 року.
14. Цим Законом ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) викладено в новій редакції, якою встановлено санкції за: 1) дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує                                                         0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; 2) дії, передбачені ч.  1 вказаної статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 3) повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами 1 або 2 цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; 4) дії, передбачені частинами 1 або 2 цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна.
15. Статті 185, 190, 191 КК фактично містять відсилання до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна. Таким чином кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до                                                        2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП. Отже, з часу набуття чинності Законом № 3886-IX                        кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
16. Декриміналізація викраденого майна, вартість якого не перевищує                                                 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі та «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.
17. У 2022 році 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, передбачені                   ст. 51 КУпАП, становили 2481 грн. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні 27 травня 2022 року замаху на крадіжку майна вартістю 436,30 грн, що з урахуванням положень ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК, перестало бути кримінально караним діянням.
18. Як видно з матеріалів справи, апеляційний суд ухвалою від 18 червня 2024 року скасував обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 і закрив кримінальне провадження за його обвинуваченням за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК на підставі                        п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
19. У касаційній скарзі прокурор просить скасувати цю ухвалу апеляційного суду. Водночас закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, що інкримінувалося ОСОБА_7 , втратив чинність. Тобто прокурор ставить питання про погіршення становища особи.
20. За правовим висновком Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 703/2432/17 (провадження                         № 51-1025кмп20)касаційне провадження, яке відкрито за касаційною скаргою, в якій ставляться питання про погіршення становища особи, на виправдувальний вирок суду першої інстанції та/або ухвалу апеляційного суду, постановлену щодо такого вироку, або ухвалу апеляційного суду, якою скасовано обвинувальний вирок і закрите кримінальне провадження, у разі втрати юридичної сили норми Особливої частини КК, яка передбачала відповідальність за вчинення діяння, що інкримінувалося особі, підлягає закриттю.
21. З огляду на викладене, беручи до уваги позиції прокурора, захисника і виправданого, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
 
Касаційне провадження за касаційною скаргою зі змінами до неї прокурора                   ОСОБА_8 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 закрити. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                          ОСОБА_3