Номер провадження: 33/813/399/25
Номер справи місцевого суду: 946/8947/24 
Головуючий у першій інстанції Бальжик О.І. 
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2025 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката адвоката Стаматової Нелі Іванівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2024 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..
Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 536798 від 27.03.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 27.03.2024 року о 09 годині 27 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Nissan Almera» державний номер НОМЕР_1 по проспекту Миру, 38 в м. Ізмаїл з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною постановою адвокат Стаматова Н.І.подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2024 року та закрити провадження у справі за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
Разом із апеляційною скаргою адвокат Стаматова Н.І. заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування клопотання зазначала, що копію оскаржуваної постанови в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» отримала лише 09.12.2024 року, а з апеляційною скаргою звернулась 18.12.2024 року, тобто з метою забезпечення права на оскарження просила поновити строк на подачу апеляційної скарги.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відеозапис наявний в матеріалах справи є неповним та не відповідає принципу безперервної зйомки обставин правопорушення, що не є беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого адміністративного правопорушення.
Зазначали, що судом першої інстанції не були прийняті заперечення, щодо ознак зазначених поліцейськими в обґрунтування стану алкогольного сп`яніння, так як містять ознаки надмірного формалізму і в реальності не відповідали обстановці, тому вважали, що у поліцейських не було законних підстав для складення протоколу за п.2.5 ПДР України.
Вважали, що відсутність відрізку відеозапису протягом 25 хв суперечить принципам безперервності, так як відсутні реальні підстави для перевірки особи на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджують відсутність вини у діях ОСОБА_1 ..
Посилаючись на наявний в матеріалах відеозапис вважали, що в діях поліцейського вбачаються ознаки завдання засобів психологічного впливу на ОСОБА_1 .
Вважали, що дії поліцейських були неправомірними, щодо ОСОБА_1 , так як вину останнього не доведено належними та допустимими доказами, а також відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене вважали, що судом першої інстанції не було враховано зазначених обставин при ухваленні оскаржуваної постанови, що на думку сторони захисту призвело до помилкового висновку.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши пояснення адвоката Стаматової Н.І., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Щодо строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Оскаржувана постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2024 року. Матеріали справи не містять відомостей про направлення ОСОБА_1 та його представнику копії постанови. Про існування постанови стало відомо лише 09 грудня 2024 року, за допомогою електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» . В подальшому адвокат через суд першої інстанції 18 грудня 2024 року звернувся з апеляційною скаргою.
Враховуючи, що у межах строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 та його захиснику вчасно не була направлена копія постанови, з метою забезпечення права учасників справи на доступ до правосуддя та перегляд справи судом вищого рівня, що є складовою права на справедливий суд, апеляційний суд, вважає можливим поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови від 02 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_1 ..

Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), згідно якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п. 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Відповідно до п.п. 7-8, 15 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Визнаючи винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №536798 від 27.03.2024 року (а.с.1);
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.03.2024 року (а.с.2);
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3);
-розпискою ОСОБА_2 від 27.03.2024 року (а.с.4);
-відеозаписом (а.с.6).
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Апеляційним судом перевіряючи мотиви з яких виходив суд першої інстанції  встановлені обставини вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив вірний висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 536798 від 27.03.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 27.03.2024 року о 09 годині 27 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Nissan Almera» державний номер НОМЕР_1 по проспекту Миру, 38 в м. Ізмаїл з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, відображені події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме що подія стосовно водія ОСОБА_1 фіксувалася з моменту зупинки транспортного засобу, що встановлено за сукупністю обставин події, а саме перелічених фактів : встановленням факту перебуванням останнім на робочому місці водія, наявність ОСОБА_1 в даному автомобілі та зупинка уздовж правого краю проїжджої частини, до кінця складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі охорони здоров`я, поліцейськими була зафіксована відмова ОСОБА_1 та роз`яснені наслідки її відмови, після чого ОСОБА_1 всеодно виявив відмову. Апеляційним переглядом встановлено, що відеозапис стосовно фіксування адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП є повним, змістовим та дає можливість об`єктивно надати правову оцінку щодо події, яка відбулася 27.03.2024 року о 09 годині 27 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Nissan Almera» державний номер НОМЕР_1 по проспекту Миру, 38 в м. Ізмаїл.
Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння від 27.03.2024 року, відповідно до якого зазначено, що огляд на стан сп`яніння не проводився.
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів , ОСОБА_1 виявив відмову від проходження огляду на встановлення стану алкогльного сп`яніння.
Розпискою ОСОБА_2 від 27.03.2024 року, яка підтверджує відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Сукупність вищевказаних доказів підтверджують те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського фактично своїми діями та поведінкою відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги, що відеозапис наявний в матеріалах справи є неповним та не відповідає принципу безперервної зйомки обставин правопорушення, апеляційним судом вважаються не слушними, а судом першої інстанції надано належної правової оцінки таким запереченням на протокол про адміністративне правопорушення, так як відеозапис події є повним, містить початок, обставини складання адміністративних матеріалів роз`яснення прав та обов`язків, зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду та роз`яснено , що останнього відсторонено від керування транспортним засобом, також повідомлено місце, час та дату розгляду справи , з якими останній ознайомився та підписом підтвердив вищевикладені обставини, тобто такі підстави свідчать про усвідомлення останнім, що йому зрозуміло суть інкримінованого правопорушення, тому з огляду на досліджені матеріали, апеляційний суд приходить висновку про залишення таких доводів без задоволення.
Зазначали, що судом першої інстанції не були прийняті заперечення сторони захисту, щодо ознак зазначених поліцейськими в обґрунтування стану алкогольного сп`яніння, так як містять ознаки надмірного формалізму і не відповідають обставинам справи, апеляційним судом з огляду на дослідженні матеріали справи про адміністративне правопорушення в сукупності та окремо встановлені обставини з наявного відеозапису вбачається, що в даному випадку за сукупністю вище досліджених фактів, що не спростовано належними та допустимими доказами стороною захисту, так як поліцейськими було чітко повідомлено про наявність запаху алкоголю з порожнини рота, яку ОСОБА_1 жодним чином не спростовував, та не надавав з виявлених ознак пояснень, натомість своїми діями перешкоджав законним вимогам поліцейських через невідповідну поведінку обстановці, до того ж стороною захисту у встановленому законом порядку дій поліцейських не оскаржено та не долучено до матеріалів справи, з огляду на викладені обставини апеляційний суд позбавлений можливості задовольнити такі доводи.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що відсутність відрізку відеозапису протягом 25 хв суперечить принципам безперервності, так як відсутні реальні підстави для перевірки особи на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджують відсутність вини у діях ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає не слушними, та вважає, що судом першої інстанції надано таким доводам належної правової оцінки, крім цього зазначає, що стороною захисту жодних клопотань про призначення судових експертиз не заявлялось, щодо перевірки наявного в матеріалах справи відеозапису. Також апеляційним судом з наявного в матеріалах відеозапису встановлено, що саме під час ознайомлення ОСОБА_1 з відеозаписом інкримінованого порушення ПДР, який виразився у наслідках зупинки його автомобілю, поліцейським було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, що на думку суду і є початком розгляду справи за ч.1 ст.130 КУпАП. Окрім цього апеляційний суд звертає увагу, що дії поліцейських в цій частині у встановленому законом порядку не оскаржувались. Враховуючи вищевикладене апеляційний суд вважає, що такі доводи задоволенню не підлягають.
Посилання сторони захисту на наявний в матеріалах відеозапис, стосовно того, що в діях поліцейського вбачаються ознаки завдання засобів психологічного впливу на ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає не слушними, так як матеріали справи не містять доказів оскарження дій поліцейських у встановленому законом порядку, клопотань, щодо проведення судових експертиз ні в суді першої інстанції ні під час апеляційного розгляду не заявлялось, а тому задоволенню такі доводи , апеляційний суд позбавлений можливості задовольнити.
Щодо доводів апеляційної скарги, що дії поліцейських були неправомірними, апеляційний суд вважає необґрунтованими, та такими, що не спростовують прийняту судом першої інстанції постанову .
Стосовно доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було враховано зазначених обставин при ухваленні оскаржуваної постанови, апеляційний суд вважає необґрунтованими, адже з досліджених доказів, які наявні в матеріалах справи вбачається, що стороною захисту належним чином не спростовано вірних висновків суду першої інстанції, а тому такі доводи слід залишити без задоволення.

Досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3 ПДР).
Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).
Отже, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості  ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.
Доводи ж апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди  ОСОБА_1  зі складенням щодо нього протоколу та ухваленням постанови судом.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити  ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2024.
Апеляційну скаргу адвоката Стаматової Нелі Іванівни в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлений 03 лютого 2025 року.

Суддя
Одеського апеляційного суду                                         В.В. Кострицький