ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року 
м. Київ
справа №300/7637/23
адміністративне провадження № К/990/26508/24  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
про визнання дії та бездіяльності протиправними
за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року (ухвалене суддею-доповідачем Гомельчуком С.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року (прийняту у складі колегії: судді-доповідача Судової-Хомюк Н.М., суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.),
У С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
1.          У листопаді 2023 року ОСОБА_1 (далі  - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - Управління, скаржник), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
-          визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04 жовтня 2023 року №926100139066 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV);
-          визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у застосуванні при призначенні пенсії за віком нового показника середньої заробітної плати по Україні, що застосовується у 2023 році для призначення пенсії за 2020-2022 роки, у розмірі 12236,71 грн;
-          зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно із Законом № 1058-IV з 28 вересня 2023 року та застосувати при призначенні пенсії новий показник середньої заробітної плати по Україні, що застосовується у 2023 році для призначення пенсії за 2020-2022 роки, у розмірі 12236,71 грн.
2.          Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 15 лютого 2013 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII). 28 вересня 2023 року звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2020-2022 роки, однак відповідач у задоволенні такої заяви протиправно відмовив.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3.          Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04 жовтня 2023 року №926100139066 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно з Законом № 1058-IV.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно з Законом № 1058-IV з 28 вересня 2023 року та застосувати при призначенні пенсії новий показник середньої заробітної плати по Україні, що застосовується у 2023 році для призначення пенсії за 2020-2022 роки у розмірі 12236,71 грн.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено. 
4.          Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, має місце призначення позивачу пенсії за віком за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону, а тому у відповідача відсутні підстави для застосування до спірних відносин положень частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV.
Суд апеляційної інстанції також зауважив, що у випадку, коли особі було призначено пенсію за Законом № 1788-XII, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом № 1058-ІV такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
5.          Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
6.          На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено оскаржувані судові рішення з неправильним застосуванням положень частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.
7.          У касаційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій про наявність підстав для врахування показника середньої заробітної плати (доходу) при здійсненні переведення позивача з пенсії за віком на пільгових умовах призначену за Законом №1788-XII на пенсію за віком на загальних підставах за Законом №1058-IV.
8.          Відповідач вважає, що у даному випадку показник середньої заробітної плати при переведенні позивача з пенсії за віком на пільгових умовах за Законом №1788-XII на пенсію за віком за Законом №1058-IV має бути незмінним, тобто таким, який він був на час призначення пенсії.
9.          При цьому скаржник наводить висновок Верховного суду, викладений у постанові від 27 березня 2020 року у справі №335/8983/17, у якому зазначено, що у випадку задоволення заяви позивача про переведення (призначення) його на пенсію за віком на загальних підставах, буде відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена позивачу відповідно до статті 13 Закону №1788-XII є різновидом пенсії за віком зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком на загальних підставах повторно у зв`язку з досягненням загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
10.          Касаційна скарга надійшла до суду 08 липня 2024 року.
11.          Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі №    300/7637/23, витребувано адміністративну справу та запропоновано учасникам справи надати відзив на касаційну скаргу.
12.          У касаційній скарзі Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заявлено клопотання про зупинення виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2025 року.
13.          Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 28 січня 2025 року.
14.          При розгляді цієї справи в касаційному порядку іншими учасниками справи клопотань заявлено не було.
Позиція інших учасників справи
15.          Від учасників справи відзиву на касаційну скаргу не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду рішень судів попередніх інстанцій. При цьому колегія суддів зазначає, що ухвалу Верховного Суду від 06 серпня 2024 року, згідно даних про доставку в кабінет Електронного Суду, Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області отримано 30 вересня 2024 року о 20:10. 
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
16.          Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15 лютого 2013 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, призначену відповідно до статті 13 Закону №    1788-ХІІ.
17.          Після призначення пенсії і по 30 листопада 2014 року позивач продовжував працювати та сплачував внески до Пенсійного фонду України.
18.          28 вересня 2023 року позивач, досягнувши 65-річного віку, звернувся через портал електронних послуг ПФУ із заявою (реєстраційний №4618) про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV з проханням при обчисленні пенсії застосувати показник середньомісячного заробітку по Україні за попередні три роки (2020-2022 рр). До заяви додано скановані копії паспорта, облікової картки платника податків та трудової книжки.
19.          Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04 жовтня 2023 року № 926100139066 (розглянуто заяву за принципом екстериторіальності) позивачу відмовлено у проведенні перерахунку "перехід на пенсію за іншим законом". Зазначено, що за матеріалами електронної пенсійної справи, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-ІV зі зменшенням пенсійного віку, як тракторист - машиніст, безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції. Відповідно до пункту 2.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №    22-1), перерахунок пенсії проводиться у разі надання додаткових документів про стаж, заробітну плату, надбавки тощо.
20.          У листі від 23 жовтня 2023 року № 10007-9507/Б-02/8-0900/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зазначило, що позивач перебуває на обліку з 15 лютого 2013 року та отримує пенсію за віком відповідно до пункту 2 Прикінцевих  положень Закону №    1058-ІV та статті 13 Закону №    1788-ХІІ (трактористи - машиністи, зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в підприємствах сільськогосподарського господарства). Позивача повідомлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04 жовтня 2023 року № 926100139066 йому відмовлено, у зв`язку з ненаданням додаткових документів. Також вказано, що середня заробітна плата, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за попередні три роки перед зверненням за призначенням пенсії, застосовується лише при первинному призначенні пенсії згідно з частиною другою статті 40 Закону №    1058-ІV та для обчислення в разі переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, при набутті страхового стажу 24 місяці.
21.          Не погоджуючись з такими рішенням та діями відповідачів позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. 
Позиція Верховного Суду
22.          Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначені    статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
23.          Згідно з положенням    частини четвертої статті 328 КАС України    підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
24.          Відповідно до    частин першої,    другої    та    третьої статті 242 КАС України    судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
25.          Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме - бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
26.          Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року не відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи є обґрунтованими з огляду на таке.
27.          Відповідно до    статті 19 Конституції України    органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими    Конституцією    та законами України.
28.          Згідно із    статтею 46 Конституції України    громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
29.          З 01 січня 1992 року постановою Верховної Ради України від 06 грудня 1991 року №1931-XII введено в дію Закон №1788-XII в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року - в повному обсязі.
30.          Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення:    за віком,    по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
31.          Пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ    передбачено право на пенсію    за віком    на пільгових умовах, зокрема, для працівників, які зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
32.          З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон №1058-IV, який розроблений відповідно до    Конституції України    та    Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
33.          Отже, з 01 січня 2004 року Закон №1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
34.          Відповідно до    пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень    Закону №1058-IV (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії    за віком    на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
35.          До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-XII.
36.          Статтею 8 Закону №1058-IV    передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
37.          Положеннями частини першої статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 
1)          пенсія    за віком;    
2)          пенсія по інвалідності; 
3)          пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
38.          Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
39.          Частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
40.          Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
41.          Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, виходили з того, що позивачу було призначено пенсію на підставі положень Закону №    1788-ХІІ. Тому, з огляду на те, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком за Законом № 1058-ІV (який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії) показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.
42.          Звертаючись до Суду з касаційною скаргою Управління наголошує, що позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Законом №    1788-ХІІ. Тому при переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV буде відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена позивачу відповідно до статті 13 Закону №1788-XII є різновидом пенсії за віком зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком на загальних підставах повторно у зв`язку з досягненням загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.
43.          Аналізуючи доводи касаційної скарги в контексті висновків, викладених судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях, Суд вказує, що у справі, яка розглядається, ключовим є питання наявності у позивача, якому призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону №1788-XII, права на призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням відповідно до приписів статті 40 Закону №    1058-IV після досягнення пенсійного віку.
44.          Суд зауважує, що порядок переведення з одного виду пенсії на інший регламентовано статтею 45 Закону №1058-IV, частиною третьою якої визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію    за віком    застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
45.          Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні з одного виду пенсії, призначеної саме за Законом №1058-ІV,    на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої зазначеним нормативно-правовим актом.
46.          Аналізуючи аналогічні до тих, що виникли у цій справі, правовідносини, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року у справі №    300/5450/23, відступивши від висновку, що викладений у раніше ухвалених постановах Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі №336/7438/16-а, від 13 лютого 2019 року у справі №334/917/17, від 23 жовтня 2020 року у справі № 528/196/17 та інших про наявність у осіб, яким призначалась пенсія    за віком    на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону 1788-XII, вказала, що призначення пенсії    за віком    на загальних підставах (після досягнення пенсійного віку) відповідно до Закону №1058-ІV    із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, є такими, що не ґрунтуються на правильному правозастосуванні.
47.          Суд у цій справі виходив з того, що статтею 13 Закону № 1788-ХІІ для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови для призначення пенсії за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку. Пенсія за віком на пільгових умовах призначається та виплачується у порядку та на умовах, що визначені Законом №1058-IV.
48.          У зв`язку з наведеним, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформувала такі висновки:
« 1) статтею 13 Закону 1788-XII для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови для призначення пенсії    за віком,    які полягають у зменшенні пенсійного віку;
2) пільгова пенсія    за віком,    призначена з урахуванням положень Закону 1788-XII, призначається та виплачується в порядку та на умовах, що визначені Законом №1058-IV, а тому особи, які отримують таку пенсію, не мають права на перехід на пенсію    за віком    на загальних підставах відповідно до Закону №1058-IV після досягнення ними пенсійного віку».
49.          Подібні висновки були викладені також у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 334/2653/17, від 13 грудня 2018 року у справі №185/860/17 та від 27 березня 2020 року у справі №335/8983/17, де зазначено, що у випадку задоволення заяви позивача про переведення (призначення) його на пенсію за віком на загальних підставах, буде відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена позивачу відповідно до статті 13 Закону №    1788-ХІІ є різновидом пенсії за віком зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком на загальних підставах повторно у зв`язку з досягненням загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.
50.          Зі встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи вбачається, що позивач з 15 лютого 2013 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, призначену відповідно до статті 13 Закону №    1788-ХІІ.
28 вересня 2023 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №    1058-IV з проханням при обчисленні пенсії застосувати показник середньомісячного заробітку по Україні за попередні три роки (2020-2022 рр). 
51.          Тому, з урахуванням наведених вище правових висновків, Суд зауважує, що ОСОБА_1 як особа, якій вже було призначено пенсію    за віком    на пільгових умовах, визначених статтею 13 Закону №    1788-XII, не має права на повторне призначення того самого виду пенсії    за віком    на загальних підставах (після досягнення пенсійного віку) відповідно до Закону №1058-ІV    із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії.
52.          Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами касаційної скарги Управління щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій положень частини третьої статті 45 Закону №1058-IV і неврахування висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 27 березня 2020 року у справі №335/8983/17 та наголошує на помилковому врахуванні судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 13 лютого 2019 року у справі №334/917/17, від 31 травня 2019 року у справі № 314/272/17(2-а/314/33/2017), від 31 березня 2020 року у справі № 348/1296/17, від 23 жовтня 2020 року у справі № 528/196/17, з огляду на відступлення від останнього судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 22 жовтня 2024 року у справі №    300/5450/23.
53.          З огляду на вищезазначене, колегія суддів зазначає про наявність підстав для скасування рішень судів попередніх інстанцій у цій справі та доходить висновку про необхідність ухвалення нового рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дії та бездіяльності протиправними слід залишити без задоволення.
54.          Враховуючи вищевикладене, Суд вважає за необхідне вказати, що особа, якій призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону №    1788-ХІІ, не має права на повторне призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону № 1058-IV після досягнення нею загального пенсійного віку, з огляду на те, що стаття 13 Закону №    1788-ХІІ передбачає не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови для призначення пенсії за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку. Тобто, пенсія за віком на пільгових умовах і пенсія за віком, що призначається на загальних підставах, є різновидами одного виду пенсійного забезпечення - пенсії за віком.
При вирішенні питання щодо наявності в особи права на повторне призначення пенсії за віком на загальних підставах після призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах суди повинні керуватися тим, що таке право у особи відсутнє, оскільки звернення особи, якій призначено пенсію за віком на пільгових умовах, із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах після досягнення загального пенсійного віку, не є переведенням з одного виду пенсії на інший у розумінні частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV, тому останні не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
55.          Розглядаючи цю справу в касаційному порядку, суд також враховує, що згідно з імперативними вимогами статі 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.
56.          При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно         пункту 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
57.          Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у         статті 1215 Цивільного кодексу України         передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
58.          Відповідно до статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
59.          Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
60.          За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі підлягають скасуванню, а касаційна скарга відповідача задоволенню.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України, відсутні.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дії та бездіяльності протиправними відмовити.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                Я.О. Берназюк
Судді:                                                                                                    С.М. Чиркін
                                                                                                              В.М. Шарапа