ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                               
 
19 лютого 2025 року
м. Київ
 
справа № 489/2748/23
 
провадження № 61-7447св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ківіт Плюс»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківіт Плюс» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року у складі колегії суддів: Яворської Ж. М., Базовкіної Т. М., Царюк Л. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ківіт Плюс»                      (далі - ТОВ «Ківіт Плюс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.
 
Позовна заява мотивована тим, що 29 грудня 2022 року ОСОБА_1 , від імені якого діяла ОСОБА_2 , та ТОВ «Ківіт Плюс» уклали попередній договір купівлі-продажу нерухомості, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Недвигою А. Ф. Відповідно до умов попереднього договору сторони зобов`язалися не пізніше 20 січня 2023 укласти і належно оформити договір купівлі-продажу 625/1000 часток у праві спільної часткової власності на нежитлові будівлі з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Ціна нерухомого майна за домовленістю складає 8 000 000 грн.
До підписання попереднього договору, на підтвердження зобов`язань і забезпечення його виконання, з метою реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу вказаного майна та своєї платоспроможності, покупець передав, а продавець отримав суму завдатку у розмірі 4 000 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 29 грудня 2022 року № 2912.
Проте, до часу подання позову договір купівлі-продажу не укладено з вини продавця та грошові кошти відповідно до умов попереднього договору не сплачено.
Вказувало, що укладаючи попередній договір, відповідач не бажав реального настання правових наслідків, тобто не мав наміру надалі укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна. Він ввів в оману товариство, так як не повідомив, що в Ленінському районному суді міста Миколаєва розглядається справа № 489/93/23 за позовом ТОВ «Чьорний мєдвєдь» до ОСОБА_1 , ТОВ «АВ ІНВЕСТ ГРУП» про витребування майна із чужого незаконного володіння, який стосується одного і того ж нерухомого майна. Ухвалою у цій справі від 12 січня 2023 року накладено заборону державним реєстраторам реєстраційних служб, іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав щодо нерухомого майна: літ Е-2, е1-1, е11-1 прохідна заводу, загальною площею 128,4 кв. м; літ. Є-3 - адміністративно-побутовий корпус, загальною площею 2 523 кв. м; літ. І-1 - кузня, загальною площею 117,1 кв. м; літ. О-1 - основна будівля, загальною площею                2 363,6 кв. м; літ. Р-1 - основна будівля, загальною площею 2 363,6 кв. м; літ. Ь-1 - склад підлогового зберігання, загальною площею 2 363,6 кв. м; літ. Ю-1 - склад підлогового зберігання, загальною площею 1 289,5 кв. м; літ. Я-1 - будівля розвантажувальних пристроїв залізничних вагонів; № II, VI - покриття; № VIII - замощення; № 20 - огорожа; № 21, 23 - ворота; № 24 - внутрізаводська з/д вітка;  № 26 - з/д колія; № 28 - стрілочна хрестовина, розташованого за адресою:                             АДРЕСА_2 .
Отже, на момент підписання попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна продавець, знаючи, що до нього є претензії зі сторони третіх осіб, приховав цю інформацію від покупця, в результаті чого, з вини продавця не було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна до 20 січня 2023 року.

Ураховуючи наведене, ТОВ «Ківіт Плюс» просило суд стягнути з  ОСОБА_1 на свою користь подвійну суму завдатку у розмірі 8 000 000 грн, 731 200 грн штрафних санкцій та судовий збір у сумі 130 968 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2024 року у складі судді Коваленка І. В. позов ТОВ «Ківіт Плюс» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ківіт Плюс» подвійну суму завдатку у розмірі 8 000 000 грн та штрафні санкції у розмірі 731 200 грн, всього - 8 731 200 грн. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що до укладення основного договору відповідачем з іншою особою укладено попередній договір купівлі-продажу одного і того ж нерухомого майна, спір між сторонами якого розглядається судом. Зобов`язання позивача з укладення основного договору забезпечені завдатком у розмірі 4 000 000 грн, який отримав відповідач та який у разі невиконання позивачем умов переднього договору не підлягає поверненню (абзац третій пункту 4 попереднього договору), що свідчить про відсутність намірів у позивача не виконувати умови попереднього договору.
Суд дійшов висновку про доведеність порушення відповідачем зобов`язань за попереднім договором та стягнення з нього завдатку в подвійному розмірі, що передбачено абзацом першим пункту 4 попереднього договору та відповідає статті 571 ЦК України, а також штрафних санкцій у сумі 731 200 грн, що передбачено абзацом другим пункту 4 попереднього договору.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2024 року в частині стягнення штрафних санкцій скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.
У задоволенні позову ТОВ «Ківіт Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій відмовлено.
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2024 року в іншій частині змінено.
Позов ТОВ «Ківіт Плюс» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ківіт Плюс» 4 000 000 грн авансу за попереднім договором від 29 грудня 2022 року, укладеного між ТОВ «Ківіт Плюс» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округ Недвигою А. Ф.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що зважаючи на встановлений факт неукладення між сторонами основного договору купівлі-продажу, а також те, що сплачена позивачем за попереднім договором сума коштів у розмірі 4 000 000 грн. не може бути визначена як завдаток, висновок районного суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми коштів за попереднім договору у подвійному розмірі є помилковим. Сплачена сума за своєю природою є авансом, який повертається його власнику незалежно від того із чиєї вини не був укладений основний договір. Суд послався на відповідну судову практику Великої Палати Верховного Суду.
Апеляційний суд вказав, що неукладення сторонами основного договору у строк, визначений попереднім договором, має наслідком припинення дії попереднього договору, він встановлює лише обов`язок сторін протягом певного періоду часу укласти основний договір в майбутньому на умовах, встановлених попереднім договором і будь-які інші зобов`язання сторін попереднім договором встановлюватись не можуть. Правовою метою попереднього договору є спонукання до укладення основного договору та фіксація умов основного договору, а не виникнення будь-яких реальних зобов`язань. Оскільки основний договір сторони не уклали, усі зобов`язання за попереднім договором вважаються припиненими. Отже, з моменту спливу строку, встановленого на укладення основного договору, всі зобов`язання відповідача, у тому числі щодо сплати штрафних санкцій припинились, а позивач втратив право притягнути відповідача до такої відповідальності на підставі попереднього договору.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі, поданій у травні 2024 року до Верховного Суду, ТОВ «Ківіт Плюс», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить постанову Миколаївського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року скасувати та залишити в силі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2024 року.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення не врахував правових висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 11 листопада 2021 року у справі № 921/190/20, зміст яких наводить у скарзі.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У вересні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Когін А. В.,подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що викладені в ній доводи є безпідставними, не спростовують правильності вирішення судом апеляційної інстанції спору, оскільки основний договір не було укладено не з вини відповідача, тому позивач не має право на стягнення штрафних санкцій. Просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове  рішення - без змін.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2024 року, після усунення недоліків касаційної скарги, відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.
 
31 липня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 лютого 2024 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 12 червня 2023 року, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 625/1000 частка нежитлової будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 на підставі довідки БТІ, серія та номер М-22-74, виданої 19 грудня 2022 року, видавник ТОВ «Нік Експерт»; договору про поділ майна, серія та номер: 810, виданий 11 серпня 2022 року, видавник: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Димов О. С., документ щодо присвоєння поштової адреси, серія та номер: AR01:8630-2489-8939-4763, виданий 15 грудня 2022 року, видавник ЄДЕССМБ; висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна. Серія та номер: М-22-74, виданий 27 серпня 2022 року, видавник : ТОВ «Нік Експерт», технічний паспорт, серія та номер Т101:6688-6526-3075-5200, виданий 19 грудня 2022 року, видавник ЄДЕССБ. Відомості про державну реєстрацію обтяжень відсутні.
 
29 грудня 2022 року між ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тренчук Н. О. від 28 грудня 2022 року за реєстровим номером № 1362,                                  та ТОВ «Ківіт Плюс», в особі директора Миколенко І. О., укладено попередній договір, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Недвигою А. Ф. та зареєстрований в реєстрі за № 3602.
 
За умовами попереднього договору сторони зобов`язалися не пізніше 20 січня             2023 року укласти і належно оформити договір-купівлі продажу 625/1000 часток у праві спільної часткової власності на нежитлові будівлі з господарськими будівлями та спорудами нежитлової будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Згідно пункту 2 попереднього договору за домовленістю сторін ціна нерухомого майна складає 218 818 доларів США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на 29 грудня 2022 року становить 8 000 000 грн.
 
За умовами пункту 3 попереднього договору, до підписання цього договору, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу майна та своєї платіжної спроможності, покупець передав, а продавець отримав кошти у розмірі 4 000 000 грн, що еквівалентно 109 409 доларам США.
 
Після укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна у строк до 20 січня 2023 року покупець зобов`язується сплатити залишок суми у розмірі 109 409 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29 грудня 2022 року становить 4 000 000 грн на розрахунковий рахунок, якщо інший рахунок не буде повідомлено письмово продавцем покупцю.
 
Згідно з пунктом 4 цього договору «у випадку невиконання попереднього договору, продавець зобов`язується повернути протягом трьох банківських днів з дати встановленої пунктом 10 цього договору подвійну суму завдатку у розмірі                            8 000 000 грн, що еквівалентно 218 818 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання попереднього договору, який підлягає поверненню покупцю в сумі не нижчій за зазначений еквівалент.
Сума штрафних санкцій становить 20 000 доларів США, що за курсом НБУ станом  на 29 грудня 2022 року складає 731 200 грн. А в разі затримки її повернення сплатити на користь покупця пеню у розмірі 2 відсотків за кожен день прострочення.
Сторони визначають, що у випадку, якщо невиконання умов цього попереднього договору станеться з вини покупця, то переданий покупцем продавцю за цим попереднім договором забезпечувальний платіж (сума завдатку) залишається у продавця і не підлягає поверненню.».
 
Перерахування коштів у сумі 4 000 000 грн на рахунок ОСОБА_1 в АБ «Південний», згідно умов попереднього договору за нерухоме майно, позивач підтвердив платіжним дорученням від 29 грудня 2022 року.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій                          статті 389 ЦПК України. 
 
Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення ТОВ «Ківіт Плюс» вказує неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 11 листопада                   2021 року у справі № 921/190/20, що передбачено пунктом 1 частини другої                      статті 389 ЦПК України.
 
Касаційна скарга ТОВ «Ківіт Плюс»задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення.
 
Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
 
Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
 
Згідно із частинами першою-третьою статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.
Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.
Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. 
Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. 
Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.
Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
 
Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
 
Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
 
Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.
 
Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові.
 
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України, викладена у постановах: від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, від 25 вересня 2013 року у справі № 6-82цс13, а також підтримана постановою Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц.
 
Встановивши, що договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що передана               ТОВ «Ківіт Плюс» сума коштів ОСОБА_1 у розмірі 4 000 000 грн є не завдатком, а авансом, тому поверненню підлягає саме такий розмір коштів, а позивач позбавлений можливості стягувати штрафні санкції, передбачені попереднім договором поза межами його дії, оскільки зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку                                     (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
 
Посилання касаційної скарги на неврахування апеляційним судом правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2021 року у справі № 921/190/20, є безпідставним, оскільки у цій справі були встановлені інші фактичні обставини справи, а саме сторони не виконали обов`язків, передбачених попереднім договором саме у межах його дії.
 
Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості постанови апеляційного суду касаційна скарга не містить.
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість його судового рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківіт Плюс» залишити без задоволення.
 
Постанову Миколаївського апеляційного суду від 23 квітня 2024 рокузалишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Д. Д. Луспеник   І. Ю. Гулейков   Б. І. Гулько   Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець