ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року                                                         м.Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчак В.Я. за участю секретаря судового засідання Колбаска М.В., захисника Крамар І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Крамар І.І. на постанову Кельменецького районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2024 року відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.185-10 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Постановою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2024 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2550 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 грн.
Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 10 листопада 2024 року о 17 годині 40 хвилин, спільно із ОСОБА_2 , в селищі Кельменці Дністровського району Чернівецької області вчинив злісну непокору законному розпорядженню прикордонному наряду, а саме – на неодноразово повторені вимоги прикордонного наряду пред`явити документи, що посвідчують особу, спробував втекти. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 34 «Про державний кордон України», п. 10 Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою КМУ № 1147 від 27.07.1998 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.
На вказану постанову захисник Крамар І.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП.
Вважає, що постанова районного суду є незаконною, необґрунтованою, прийнятою без повного з`ясування всіх обставин справи.
Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано в чому полягали законні вимоги працівника ДПСУ та в чому полягала злісна непокора цим законним вимогам. Також відсутні відомості про те, що працівники прикордонної служби пред`являли ОСОБА_1 саме законні вимоги чи розпорядження.
_____________________________________________________________________________________
       ЄУНСС 717/3040/24                                Головуючий в І інстанції: Туржанський В.В.
       Номер справи 33/822/50/25                        Суддя-доповідач: Марчак В.Я.
Вказує, що під час оформлення матеріалів справи, не надано доказів того чи перебував військовослужбовець при виконанні обовязків пов`язаних з охороною державного кордону, чи були його розпорядження, вимоги законними.
Таким чином вважає, що обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення є припущеннями, а будь-які інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.
Також посилається на те, що постановою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2024 року справу про притягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. 
Окрім того, захисник Крамар І.І. заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що першочергово нею була подана апеляційна скарга в межах передбаченого законом процесуального строку, однак була повернута апеляційним судом у зв`язку з тим, що не було додано до ордеру витяг з договору про надання правової допомоги. 
Зазначає, що вказані недоліки нею виправлено, тому повторно звертається з апеляційною скаргою і просить поновити строк на оскарження постанови суду першої інстанції.

Позиції учасників апеляційного провадження.
ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча про час і дату апеляційного розгляду був належним чином повідомлений.
Захисник підтримала апеляційну скаргу та не заперечила проти здійснення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 , оскільки його права при цьому не будуть порушені, а тому апеляційний суд на підставі ч.6 ст.294 КУпАП, вважає за можливе розглядати справу без участі ОСОБА_1 .

Мотиви Суду.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки захисником усунуто недоліки, зазначені у постанові Чернівецького апеляційного суду про повернення апеляційної скарги від 26 грудня 2024 року та він не позбавлений права повторного звернення з апеляційною скаргою.
Враховуючи, що пропуск строку є незначним та апелянт після отримання постанови про повернення апеляційної скарги, наступного ж дня повторно звернувся з апеляційною скаргою, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає, що він підлягає поновленню.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.
Частиною 2 статті 185-10 КУпАП передбаченого адміністративну відповідальність, зокрема за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, вчинені групою осіб 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №002061Е від 10 листопада 2024 року, цього ж дня о 17 год 40 хв. прикордонним нарядом «Секрет» поза пунктом пропуску через державний кодон України, на околиці н.п. Кельменці на напрямку н.п. Вартиківці Дністровського району Чернівецької області Україна – н.п. Ларга Бричанського району Республіки Молдова на території Кельменецької ОТГ Дністровського району Чернівецької області, затримано за злісну непокору законному розпорядженню прикордонного наряду «Секрет», громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з громадянами України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та громадянином Республіки Молдова ОСОБА_5 на неодноразову повторену вимогу прикордонного наряду пред`явити документи, що посвідчують особу ігнорували прикордонний наряд та вдалися до втечі.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.34 ЗУ « Про Державний кордон України» та ст.12,20 ЗУ « Про Державну прикордонну службу України» , тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.185-10 КУпАП ( а.с.2).
Протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , без зауважень.
Окрім цього, факт вчинення злісної непокори вимогам прикордонного наряду підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 10.11.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 був затриманий на околиці н.п. Кельменці на напрямку н.п. Вартиківці Дністровського району Чернівецької області Україна – н.п. Ларга Бричанського району Республіки Молдова на території Кельменецької ОТГ на відстані 5 000 м до державного кордону за злісну непокору законному розпорядженню прикордонного наряду «Секрет», а саме – на неодноразову повторену вимогу прикордонного наряду пред`явити документи, що посвідчують особу вдався до втечі (а.с.1).
Поясненнями старшого офіцера ОСОБА_6 та офіцера ОСОБА_7 прикордонного оперативно-розшукового відділу ГОРВ НОМЕР_1 прикордонного загону підтверджуються обставини, викладені у протоколах про адміністративне правопорушення та адміністративне затримання ( а.с.4,5).
Також в матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких він визнає вину в тому, що на законну вимогу зупинитися вдався до втечі та здійснив ДТП ( а.с.6).
Пояснення написано власноручно ОСОБА_1 та містять його підпис.
У своїй апеляційній скарзі захист посилається на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано в чому полягали законні вимоги працівника ДПСУ та в чому полягала злісна непокора цим законним вимогам. Також відсутні відомості про те, що працівники ДПСУ пред`являли ОСОБА_1 саме законні вимоги чи розпорядження.
Вказані доводи апеляційний суд вважає не обґрунтованими з огляду на наступне.
У фабулі протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню прикордонного наряду, а саме – на неодноразову повторену вимогу прикордонного наряду пред`явити документи, що посвідчують особу вдався до втечі.
Згідно ст.23 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України», законні вимоги і розпорядження військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових повноважень залучені до оперативно-службової діяльності, є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами.
Пунктом 8 Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою КМУ № Постановою КМУ №1147 від 27.07.1988 року, передбачено, що громадяни України в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу. 
Відповідно до п.10 вказаного положення, громадяни України, які в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на вимогу, зокрема, уповноважених осіб Державної прикордонної служби зобов`язані пред`являти відповідні документи, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі).
У відповідності до ст. 34 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України», непокора або опір законним вимогам військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, неправомірне втручання в їх законну діяльність тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Таким чином, вказаними нормами закону спростовуються доводи захисту про незаконність вимоги працівників прикордонної служби про надання документів, що посвідчують особу ОСОБА_1 , який перебував в контрольованому прикордонному районі.
Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях вину у інкримінованому йому адміністративному правопорушення визнав, при цьому в апеляційній скарзі захист жодним чином не спростовує його пояснення, а посилається виключно на процесуальні порушення, допущені працівниками прикордонної служби, що оцінюється апеляційним судом як обрана лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Посилання захисту на те, що судом першої інстанції не було повідомлено належним чином ОСОБА_1 про розгляд справи, розглянуто справу за його відсутності, чим порушено права ОСОБА_1 , апеляційний суд оцінює критично.
В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 , за змістом якої він вину у вчиненому визнає та просить справу розглянути за його відсутності. Крім того в ній містяться відомості про час дату та місце розгляду справи. Заява підписана ОСОБА_1 . 
Всупереч доводам захисту, в апеляційного суду відсутні підстави для сумнівів у достовірності вказаної заяви.
Разом з цим, апеляційним судом було у повній мірі забезпечено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та право на захист шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні і надати пояснення та долучити докази.
Щодо посилання апеляційної скарги на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області, яким закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1 КУпАП, то апеляційний суд зауважує, що предметом розгляду у даній справі є протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №002061Е від 10 листопада 2024 року за ч.2 ст. 185-10 КУпАП.
Наявність інших рішень щодо ОСОБА_1 не впливає на його винуватість у даній справі, оскільки прийняття рішення в ній залежить від конкретних обставин справи та наданих доказів на підтвердження тих чи інших обставин.
На переконання апеляційного суду, наявні у справі докази є належними, достатніми, послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП.
Отже, за результатами розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив наявні у справі докази і дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП.
Підстав для скасування судового рішення та закриття провадження у справі немає, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-35, 245, 247, 248, 249, 251, 252, 294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Крамар І.І. строк на апеляційне оскарження постанови Кельменецького районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника Крамар І.І. – залишити без задоволення. 
Постанову Кельменецького районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2024 року, якою  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького
апеляційного суду                        [підпис]                        В.Я. Марчак

Згідно з оригіналом        
Суддя Чернівецького
апеляційного суду      _________________   В.Я. Марчак
(посада)                           (М.П., підпис)                            (ПІБ)
29.01.2025 
(дата засвідчення копії)