Справа № 153/638/16-ц
Провадження № 22-ц/801/730/2025
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дзерин М. М.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року	Справа № 153/638/16-ц	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя – доповідач),
суддів Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,
за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю. О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 153/638/16-ц за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон», боржник ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , заінтересована особа Ямпільський відділ державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну стягувача його правонаступником, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.02.2025, постановлену у складі судді Дзерина М. М. в приміщенні суду в м. Ямпіль, -
в с т а н о в и в :

4.02.2025 ОСОБА_1 звернулась у суд із заявою (вх № 756), заінтересовані особи: Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі – АБ «УкрСиббанк»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон» (далі – ТОВ «Інвестмент Юніон»), боржник ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , заінтересована особа Ямпільський відділ державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі – Ямпільський ВДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м. Київ)) про заміну стягувача його правонаступником, в якій просила замінити стягувача АТ «Укрсиббанк» на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа від 26.12.2016 виданого Ямпільським районним судом Вінницької області по справі № 153/638/16-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 71-255 від 30.03.2006 в розмірі 21090,14 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 1052,09 грн, а також 8049,44 грн понесених судових витрат по оплаті судового збору. 
Заява обґрунтована тим, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 17.10.2016 по справі №153/638/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 71-255 від 30.03.2006 в розмірі 21090,14 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 1052,09 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 8049,44 грн понесених судових витрат по оплаті судового збору.
26.12.2016 по справі № 153/638/16-ц видано виконавчі листи. Виконавчі документи перебувають на виконанні Ямпільського ВДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м. Київ) : щодо стягнення з ОСОБА_2 боргу за кредитним договором ВП № 57224196, а також судових витрат ВП № 572116618; щодо стягнення з ОСОБА_3 ВП № 57224312. 
Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» були внесені зміни до Статуту АКІБ «УкрСиббанк» відповідно до яких нове повне найменування Банку стало ПАТ «УкрСиббанк». 17.10.2018 прийнято рішення про зміну типу товариства із публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство та про зміну найменування ПАТ «УкрСиббанк» та АТ «УкрСиббанк».
27.01.2025 між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Інвестмент Юніон» укладено договір факторингу № 27/01/1/25 за кредитним договором №71-255 від 30.03.2006.
29.01.2025 між ТОВ «Інвестмент Юніон» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення прав вимоги (цесії) б/н від 29.01.2025 за кредитним договором № 71-255 від 30.03.2006. Факт прийняття вимог ОСОБА_1 за кредитним договором підтверджується і актом про відступлення права вимоги, а також актом приймання-передачі документації до договору про відступлення прав вимоги (цесії) б/н від 29.01.2025. ОСОБА_1 стала правонаступником та новим кредитором за кредитним договором № 71-255 від 30.03.2006.
Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.02.2025 в задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду,  ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу (вх № 1833 від 17.02.2025), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви; стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 605,60 грн.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах, а не його обсяг. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Договір відступлення права вимоги недійсним не визнано, а тому висновки суду першої інстанції, що фізична особа не може бути стороною договору відступлення прав є безпідставними.
Щодо забезпечення права учасників справи на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18.02.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 153/638/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.02.2025 та надіслано учасникам справи копію апеляційної скарги, роз`яснено право подати відзив на апеляційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 360 ЦПК України (з наданням доказів надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів заявнику) у 5-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали.
У строк встановлений судом відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
10.03.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшла заява (вх № 872) представника Ямпільського ВДВС Мушик Т. В. про розгляд справи за відсутності представника виконавчої служби.
Також 10.03.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшли пояснення (вх № 2670)  ОСОБА_1 , в яких вона просить прийняти пояснення та додатково подані докази та долучити їх до прави, розгляд справи провести за відсутності заявника, апеляційну скаргу задовольнити. До пояснень ОСОБА_1 додано наступні докази : копію договору відступлення прав вимоги (цесії) від 29.01.2025; копію акта приймання-передачі документації від 29.01.2025; копію акта про відступлення прав вимоги від 29.01.2025; копія квитанції № 232249281 від 27.01.2025 про оплату згідно попереднього договору від 27.01.2025; копія квитанції № 232282579 від 27.01.2025 про оплату згідно попереднього договору від 27.01.2025; копію паспорта ОСОБА_1 .
Ознайомившись із поданими поясненнями, колегія суддів дійшла висновку про їх повернення без розгляду з огляду на наступне: 
Відповідно до частини восьмої статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. 
Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (частина дев`ята статті 83 ЦПК України). 
ОСОБА_1 подала пояснення після спливу строку для подання апеляційної скарги. Дозволу на їхнє подання не просила, а суд не визнавав їхнє подання необхідним.
Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне (частина п`ята статті 174 ЦПК України).
Вінницький апеляційний суд не визнав необхідним подання цих пояснень і не надав дозволу заявнику їх подати після спливу строку для подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції. 
У постанові Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 264/949/19 (провадження № 61-16692св19) зазначено, що: вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні».
З огляду на те, що заявником не повідомлено суду про наявність виняткових обставин пропуску строку подачі доказів, не надано доказів надсилання зазначених пояснень та доданих до них доказів іншим учасникам справи (частина дев`ята статті 83 ЦПК України), а також враховуючи, що зазначені докази не подано одночасно з апеляційною скаргою (пункт 6 частина друга статті 356 ЦПК України), колегія суддів дійшла висновку про залишення пояснень без розгляду та їх повернення ОСОБА_1 ..
У судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
У справі встановлено наступні обставини.
Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 17.10.2016 по справі №153/638/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №71-255 від 30.03.2006 в розмірі 21090,14 доларів США (двадцять одну тисячу дев`яносто доларів США 14 центів) та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 1052,09 грн. (одна тисяча п`ятдесят дві гривні 09 копійок). Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 8049,44 гривень 44 копійки понесених судових витрат по оплаті судового збору /а. с. 17-20/.
26.12.2016 районним судом по справі №153/638/16-ц видано виконавчі листи про : примусове стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №71-255 від 30.03.2006 в розмірі 21090,14 доларів США (двадцять одну тисячу дев`яносто доларів США 14 центів) та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 1052,09 грн (одна тисяча п`ятдесят дві гривні 09 копійок) /а. с. 21-22/; примусове стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 8049,44 грн 44 коп понесених судових витрат по оплаті судового збору /а. с. 21-26/.
На підставі виконавчого листа № 153/638/16-ц відкрито виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_2 за № 57224196 та за № 57216618 /а. с. 28-35/; відносно боржника ОСОБА_3 за № 57224312 /а. с. 36-46/.
27.01.2025 між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Інвестмент Юніон» укладено договір факторингу № 27/01/1/2025, згідно з умовами якого первісний кредитор передає новому кредиторові право грошової вимоги, що належить первісному кредитору за кредитним договором № 71-255 від 30.03.2006, договором поруки № 62-255 від 30.03.2006, договором іпотеки (реєстровий № 734) від 30.03.2006 /а. с. 47-61/. 
29.01.2025 між ТОВ «Інвестмент Юніон» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), згідно з умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за кредитним договором № 71-255 від 30.03.2006, договором поруки № 62-255 від 30.03.2006, договором іпотеки (реєстровий № 734) від 30.03.2006 /а. с. 62-67/.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між ТОВ «Інвестмент Юніон» та ОСОБА_1 договір про відступлення права вимоги (цесії) від 29.01.2025, незважаючи на його назву, за своєю правовою природою є договором факторингу з огляду на те, що з укладенням договору про відступлення права вимоги відбулася заміна кредитодавця – фінансової установи, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг. Оскільки укладений між ТОВ «Інвестмент Юніон» та ОСОБА_1 договір по своїй суті є договором факторингу, фізична особа ОСОБА_1 не може бути новим кредитором у спірних правовідносинах, адже для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор банк або інша фінансова установа, проте ОСОБА_1 не відноситься до фінансових установ у розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», які можуть надавати фінансові послуги, у тому числі і у формі факторингу. Враховуючи те, що вказаний правочин суперечить вимогам ЦК України, такий правочин є недійсними з моменту укладення (постанова ВС від 26.01.2022 у справі № 761/41749/19, від 20.01.2021 у справі № 344/19009/18-ц та у постанові від 6.08.2021 у справі № 639/6370/18 та правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.11.2020 у справі № 638/22396/14-ц).
Висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне. 
Згідно зі статтею 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. 
Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом, наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому слід ураховувати, що у зв`язку з заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.
У постанові ВП ВС від 8.11.2023 у справі № 206/4841/20 (провадження № 14-55цс22), від 31.10.2018 у справі № 465/646/11, постанова від 10.11.2020 у справі № 638/22396/14-ц зазначено, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 Цивільного кодексу України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа.
У постанові від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила про можливість відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами не тільки на користь фінансових установ, але й на користь фізичних осіб лише за умови, що первісний кредитор-банк був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації, яка вимагає вчинення дій із метою максимального задоволення інтересів кредиторів банку, зокрема його вкладників. 
Отже, якщо попередній кредитор (банк) не перебуває у процедурі ліквідації, фізична особа не може бути стороною договору про переуступку права вимоги за кредитним договором (постанова ВС від 12.04.2022 у справі № 214/932/16 та від 3.05.2022 у справі № 213/1198/15-ц).
Установлено, що 29.01.2025 між ТОВ «Інвестмент Юніон» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), згідно з умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за кредитним договором № 71-255 від 30.03.2006 /а. с. 62-67/.
Доказів того, що попереднього кредитора було позбавлено банківської ліцензії та він перебував у процедурі ліквідації матеріали справи не містять та судом таких обставин не встановлено.
Установивши, що ОСОБА_1 уклала договір відступлення права вимоги як фізична особа, суду не надано доказів, що заявник мала статус суб`єкта підприємницької діяльності, ліцензію та дозволів на здійснення банківської діяльності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, так як для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. 
Заявником не надано доказів того, що первісний кредитор був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації, яка вимагає вчинення дій із метою максимального задоволення інтересів кредиторів банку, зокрема його вкладників. 
Колегія суддів також звертає увагу на те, що заявником не надано суду доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу від 27.01.2025 № 27/01/1/2025 та договором про відступлення права вимоги (цесії) від 29.01.2025, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання сторонами зазначених договорів своїх зобов`язань щодо здійснення оплати за відступлення прав вимоги. 
Відповідно до п. 3.4 договір факторингу від 27.01.2025 № 27/01/1/2025, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Інвестмент Юніон», факт переходу права вимоги за цим договором від клієнта до фактора оформлюється актом приймання-передачі прав вимоги за формою, передбаченою у додатку № 2. Акт приймання-передачі прав вимоги підписується сторонами виключно після надходження на рахунок клієнта, зазначений в п. 3.6, суми фінансування. 
Відповідно до пункту 3.1 договору про відступлення права вимоги (цесії) від 29.01.2025, укладеного між ТОВ «Інвестмент Юніон» та ОСОБА_1 , заміна кредитора у зобов`язанні за кредитним договором вважається здійсненою з моменту підписання сторонами акту про відступлення прав вимоги, що є невід`ємною частиною цього договору, який сторони підписують в день укладення цього договору за умови отримання кредитором від нового кредитора ціни договору в повному обсязі в сумі, визначеній в п. 4.1 цього договору. З моменту підписання сторонами акту про відступлення права вимоги до нового кредитора переходять всі права та обов`язки кредитора за кредитним договором в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. 
Наведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови  ОСОБА_1  у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі (постанова Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14).
Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права або порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.02.2025 у даній справі залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя                                             Л. О. Голота

Судді:                                                                        С. Г. Копаничук

В. В. Оніщук