ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3944/23  Номер провадження 22-ц/814/726/25	Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Дряниця Ю.В 
судді Пилипчук Л.І., Чумак О.В., 
секретар Чемерис А.К.,
з участю :адвоката Дігтярь Л.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 жовтня 2024 року
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання права власності та стягнення пенсійних виплат в порядку спадкування,-
в с т а н о в и в:
У липні 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання права власності та стягнення пенсійних виплат в порядку спадкування. 
Позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на пенсійні виплати, згідно перерахунку за рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 року у справі №440/9936/21 в розмірі 189395,19 грн., після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , стягнути з Головного управління ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_2 недоотримані пенсійні виплати в сумі 189395,19 грн. в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3 .
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина. За життя ОСОБА_3 , на виконання судового рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області проведено перерахунок розміру його пенсії за період з 01.04.2019 відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії та виплати з 05.03.2019 року 100 відсотків суми підвищення пенсії. На підставі розрахунку доплата пенсії нарахована на суму 189 395 грн. 19 коп., проте не виплачена. 
ОСОБА_2 зернулась з заявою про прийняття спадщини на майно померлого чоловіка ОСОБА_3 . 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла. З заявою про прийняття спадщини на її майно звернувся син ОСОБА_1 .
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28 травня 2024 року у справі залучено правонаступника позивача – ОСОБА_4 , який позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14.10.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 недоотримані пенсійні виплати в сумі 189 395 грн. 19 коп. згідно рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року справа № 442/9936/21 в порядку спадкування.
Відповідач ГУ ПФУ в Полтавській області оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Повідомляє, що ОСОБА_3 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримував пенсію згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсія йому виплачувалася шляхом перерахування коштів на особистий рахунок, відкритий у Полтавському обласному управлінні АТ «Ощадбанк». Виплата пенсії проведена у повному обсязі по 31.03.2022, заборгованості по виплаті немає. 
Зазначає, що нараховані на виконання судового рішення від 01.10.2021 у справі №440/9936/21 кошти у розмірі 189395,19 грн. позивач, як спадкоємець, може отримати у разі заміни сторони виконавчого провадження в порядку вимог КАС України. 
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду – без змін. Також у відзиві заявлено клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 року в справі № 440/9936/21, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 01 квітня 2019 року з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплат, підвищення) та премій, відповідно до вимог статей 43 та 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», статті 9 Закону України № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.07.2021 №9/1/3996/фп49279 та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії з урахуванням проведених виплат.
На виконання зазначеного судового рішення відповідачем здійснено розрахунок на доплату пенсії пенсіонеру ОСОБА_3 та нараховано доплату на суму 189 395 грн. 19 коп.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла сума нарахованої, але не отриманої спадкодавцем доплати пенсії. 
Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М. щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрита спадкова справа. 
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , будучи спадкоємцями першої черги, у встановленому законом порядку, прийняли спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла.
Згідно спадкової справи, що відкрита приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М., щодо майна померлої ОСОБА_2 , з заявою про прийняття спадщини звернувся син ОСОБА_1 . 
Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи недоотриману пенсію в порядку спадкування, районний суд виходив із того, що за життя ОСОБА_3 не отримав пенсію за вислугу років у розмірі 189395,19 грн. Отже, такі пенсійні виплати увійшли до складу його спадщини. ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом прийняла цю спадщину в установленому порядку, а після її смерті спадщину прийняв позивач. Натомість відповідач по суті відмовився виплатити успадковані кошти.
Апеляційний суд, переглядаючи рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги, із такими висновками суду погоджується, оскільки вони зроблені на підставі повного з`ясування фактичних обставин справи та вірно застосованих нормах матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги правильність викладених висновків не спростовують, зводяться до незгоди з висновками районного суду щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження і належно оцінені судом з правовим обґрунтуванням.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (статті 1261 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За змістом статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Верховним Судом у справі №243/13575/19 від 114.02.2022 розтлумачено положення статті 1227 ЦК України наступним чином:
-        цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
-        право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом.
За змістом статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. 
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст частини третьої статті 52 цього Закону узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.09.2020 у справі №428/6685/19, яка згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України є обов`язковою для врахування.
За викладених обставин, суд першої інстанції установивши, що позивач має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.
Такий підхід також застосований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.10.2019 у справі №355/323/17, від 16.12.2020 у справі №428/12730/19 де суд, вирішуючи питання наявності у особи права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії) її померлого чоловіка вказав, що аналіз ст.ст.1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але неодержаної пенсії (доплат до пенсії). Суд виходив з того, що визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. При цьому, позивач як спадкоємець за законом в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка, а тому набула права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії). Суд також наголосив, що стягнення у судовому порядку нарахованої на підставі вказаних рішень, але невиплаченої спадкодавцю за життя суми пенсії, не призведе до подвійного стягнення з держави одних і тих самих сум.
Доводи апеляційної скарги щодо застосування до спірних правовідносин положень статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», колегія суддів  відхиляє, оскільки застосування підлягають вимоги статті 1227 ЦК України та вказані вище спеціальні норми пенсійного законодавства з цього питання, що також узгоджується із позицією Верховного Суду, сформованою у справі №638/119167/19 від 30.11.2022.
Також апеляційним судом відхиляються, доводи апеляційної скарги, що позивач повинен був звернутися до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні із виконання рішень судів, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності відкритих виконавчих проваджень з примусового виконання судового рішення від 01.10.2021 №440/9936/21, яке за даними матеріалів справи відповідачем виконано добровільно. 
Крім того, за правовим висновком Верховного Суду у справі №805/2628/18-а від 15.12.2023 процесуальне питання про заміну сторони у виконавчому провадженні в такій категорії спорів у випадку відмови органу пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії, не може бути вирішено з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження.
Інші доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до довільного тлумачення норм права, а тому не впливають на законність оскаржуваного рішення в частині, що переглядається апеляційним судом. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення районного суду – без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, надану позивачу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3000 грн. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1- 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Звертаючись до суду з клопотання про стягнення судових витрат, позивач на підтвердження таких витрат надав ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Дігтярь Л.А., договір про надання правничої допомоги від 16.01.2025 року у справі №552/3944/23 в Полтавському апеляційному суді, розрахунок витрат на оплату адвоката з детальним описом робіт (Додаток до договору від 16.01.2025 року), копію квитанції про оплату ОСОБА_1 3000 грн., Акт прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 16.01.2025 року.
Оскільки позивачем належним чином доведено розмір понесених ним витрат на оплату правничої допомоги, та враховуючи, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Керуючись ст.ст.367,368,374,375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 жовтня 2024 року – залишити без змін.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач:                                                                 Ю.В. Дряниця

       Судді        :                                                          Л.І. Пилипчук

                                                                         О.В. Чумак