П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
———————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/13592/24	

Категорія:106000000          Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту:15.07.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України (далі – в/ч НОМЕР_2 ) про:
-          визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_2 , які полягли в нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із встановленням місяця підвищення грошових до ходів (базового місяця) січень 2016 року та червень 2017 року;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із встановленням місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі – Порядок №44);
-          визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_2 щодо не врахування вимог абз.абз.4, 5, 6 п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" (далі – Порядок №1078) при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 03 лютого 2020 року;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 03 лютого 2020 року із врахуванням абз.абз.4, 5, 6 п.5 Порядку №1078, як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, та з урахуванням виплаченої раніше суми індексації із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку №44;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати – з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із встановленням місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01 березня 2018 року по 03 лютого 2020 року із врахуванням приписів абзаців 4,5,6 п.5 Порядку №1078. Однак, відповідач відмовив у задоволенні заяви у зв`язку із відсутністю правових підстав. Також позивач наполягає на врахуванні абз.абз.4, 5, 6 п.5 Порядку №1078, при обрахунку індексації його грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 03 лютого 2020 року. З цих підстав просить нарахувати і виплатити йому компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що Постанова Кабміну України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 (далі – Постанова №704), якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме до 01 березня 2018 року. Аналіз п.5 Порядку №1078 в редакції Постанов Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення" №36 та "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" №1013 свідчить, що прив`язка встановлення індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків (фактично базового місяця) до підвищення тарифних ставок (окладів) почала застосовуватися з 01 грудня 2015 року, а тому помилковими є доводи позивача щодо можливості застосування базового місяця індексації січня 2008 року до періоду з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. Стосовно нарахування позивачу фіксованої суми індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 по 03 лютого 2020 року у розрахунку індексації за 2018-2020 роки в/ч НОМЕР_2 нараховувалась та починаючи з грудня 2018 виплачувалась індексація грошового забезпечення, про що позивач не заперечує, тому вимога позивача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за 01 березня 2018 року – 03 лютого 2024 року не підлягає задоволенню. За приписами ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" (далі – Порядок №159) (в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру. Крім цього щодо нарахування зазначеної компенсації на суми отриманої індексації, що тільки Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №1214-IX від 04 лютого 2021 року (далі – Законом №1214-IX) було внесені зміни до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ (далі – Закону №2050-ІІІ) та ч.2 ст. 2 доповнено абзацом шостим та добавлено в перелік сума індексації грошових доходів громадян. А також з метою приведення до відповідності норм діючого законодавства до Порядку №159 Постановою Кабінету Міністрів №355 від 14 квітня 2021 року в п.3 доповнено абзацом щодо сума індексації грошових доходів громадян. Тобто, в переліку нормативно правових актів на момент нарахування індексації був відсутній механізм нарахування зазначеної компенсації на суми індексації.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_2 , яка полягає в нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із встановленням місяця підвищення грошових до ходів (базового місяця) січень 2016 року та червень 2017 року.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із встановленням місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) січень 2008 року.
Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_2 щодо не врахування вимог абз.абз.4, 5, 6 п.5 Постанови №1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 03 лютого 2020 року.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 03 лютого 2020 року із врахуванням абз.абз.4, 5, 6 п.5 Постанови №1078, як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, та з урахуванням виплаченої раніше суми індексації.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_2 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги:
-          у зв`язку з обмеженими показниками помісячного розпису Державного бюджету, затвердженого для відповідача на 2016-2018 роки, індексація грошового забезпечення військовослужбовців в цьому періоді не нараховувалась та не виплачувалась, тобто Адміністрація Держприкордонслужби, як головний розпорядник бюджетних коштів, не виділяла коштів для індексації грошового забезпечення військовослужбовців в/ч НОМЕР_2 . Це підтверджується розпорядженням Адміністрації Держприкордонслужби від 03 березня 2020 року №Т/116-1743, згідно якого відповідачу запропоновано наступне: військовослужбовцям, які звільняються з військової служби, виплату індексації проводити за всі періоди, за які військовослужбовці мали право на виплату індексації, але її не отримали, а особам з числа колишніх військовослужбовців - за письмовим зверненням. Отже, у зв`язку з відсутністю у затверджених кошторисах на 2016-2018 роки для відповідача видатків на індексацію грошового забезпечення військовослужбовців, позивачу ця індексація не нараховувалась та не виплачувалась в згадані періоди;
-          індексація грошового забезпечення позивача за 2018-2020 роки в/ч НОМЕР_2 нараховувалась та починаючи з грудня 2018 виплачувалась, про що позивач не заперечує, тому вимога позивача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за 01 березня 2018 року – 03 лютого 2020 року не підлягає задоволенню.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року іншими учасниками справи не оскаржено.
Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_2 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини:
ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом в ДПСУ. Відповідно до наказу начальника прикордонного загону від 21 січня 2020 року №32-ОС була звільнена з військової служби та в подальшому відповідно наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 03 лютого 2020 року була виключена зі списків особового складу та знята з усіх видів забезпечення.
13 березня 2024 року на підставі звернення позивача їй була виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року з врахуванням базового місяця січень 2016 та червень 2017 років.
03 лютого 2024 року позивач звернулася до відповідача з вимогами:
-          нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням для обчислення коефіцієнтів індексації, що відповідають місяцю підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року;
-          здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 03 лютого 2020 року, із врахуванням абз.абз.4, 5, 6 п.5 Порядку №1078, як різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу та здійснити виплату такої індексації з урахуванням виплаченої раніше суми.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що не нарахування та не виплата позивачу індексації грошового забезпечення за періоди з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 роки є протиправною, а тому належить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію-різницю за період з 01 березня 2018 року до звільнення з військової служби.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправні дії в/ч НОМЕР_2 щодо невиплати та не нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 03 лютого 2020 року включно у відповідності до абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, п.п.2, 5, 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
За приписами ч.2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 2 Порядок №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Підпунктом 2 п.6 Порядку №1078 передбачено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Отже, індексація грошового забезпечення за своєю суттю є державною гарантією щодо оплати праці, метою якої є підвищення грошових доходів громадян (в межах прожиткового мінімуму) для компенсації подорожчання/зростання споживчих товарів і послуг внаслідок інфляції. Проведення індексації заробітної плати (грошового забезпечення) є обов`язком підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, у разі, коли індекс споживчих цін перевищив поріг індексації.
Колегія суддів наголошує, що важливим елементом алгоритму нарахування індексації є термін (так званий "базовий місяць"), від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, оскільки нарахування індексації розпочинається після досягнення цим індексом певного значення у відсотках (так званого "порогу"), визначеного законом.
Так, індексація грошових доходів населення починає нараховуватися, коли зростання індексу споживчих цін перевищує:
-           101 відсоток за період до 01 січня 2016 року (ч.1 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" в редакції, що діяла до 01 січня 2016 року);
-           103 відсотки за період після 01 січня 2016 року (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII, який набрав чинності 01 січня 2016 року).
Пунктом 5 Порядку №1078 (в редакції, що діяла до 01 грудня 2015 року) визначено, що "базовим місяцем" для нарахування індексації вважався місяць, в якому відбулася одна із подій:
-          підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, або
-          зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.
При цьому місяць, у якому відбулося підвищення, вважається "базовим" при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
У зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09 грудня 2015 року №1013 (далі – Постанова №1013), якою внесені зміни серед іншого і до п.5 Порядку №1078, з 01 січня 2016 року істотно змінився порядок нарахування індексації, оскільки "базовим місяцем" (місяцем, від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, до досягнення ним порогу 103%) визначено місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, а не підвищення розмірів мінімальної заробітної плати чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімального розміру.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2020 року у справі №825/565/17 звернув увагу на те, що місяць, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу), є базовим для проведення індексації.
Як було вже вказано вище, за змістом п.5 Порядку №1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця.
Отже, колегія суддів зазначає, що базовий місяць для індексації грошового забезпечення визначається нормативно та в/ч НОМЕР_2 не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу).
Тому у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача – провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений базовий місяць. Якщо відповідач цієї дії не вчиняє, останнього можна зобов`язати до її вчинення у судовому порядку.
За таких обставин, колегія суддів вважає можливим зобов`язання в/ч НОМЕР_2 нарахувати й виплатити індексацію грошового забезпечення з одночасним визначенням базового місяця для цієї індексації та зазначає, що вказані дії суду не є втручанням у виключну компетенцію суб`єкта владних повноважень.
Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2021 року у справі №120/313/20-а.
Пунктами 2, 5 Порядку №1078 передбачено, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (набрала чинності 01 січня 2008 року) затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності (01 березня 2018 року) Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.
Отже, відповідно до положень Порядку №1078, "січень 2008 року" є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення Позивача у період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року.
Аналогічну позицію у подібних правовідносинах сформував Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення частини позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – "січень 2008 року".
Щодо індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 03 лютого 2020 року, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1 %, в квітні 2018 року становив 100,8 %, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0 %, в липні 99,3 %, в серпні 100,0 %, в вересні 101,9 %, в жовтні 101,7%.
Таким чином лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8 % * 100,0 % * 100,0 % * 99,3% * 100,0 % * 101,9 % * 101,7 % * 100) було перевищено. При цьому, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію необхідно було проводити з грудня 2018 року.
А відтак, відповідачем правомірно не проводилося нарахування та виплати на користь позивача поточної індексації грошового забезпечення з березня 2018 року по грудень 2018 року.
Однак, зазначена обставина не звільняє відповідача від обов`язку врахування абз.абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку №1078, при вирішенні питання про наявність у позивача права на індексацію за період з березня 2018 року.
Відповідно абз.1 п.5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п.2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі – Постанова №704), якою визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.
Зазначена постанова набрала чинності з 01 березня 2018 року.
Згідно абз.2 п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абз.абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078.
Так, відповідно до абз.абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Насамперед слід зауважити, що Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, "поточної" та "індексації-різниці".
Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абз.2 п.1-1, абз.6 п.5 Порядку №1078).
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абз.абз.2, 5 п.4 Порядку №1078).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію-різницю за період з 01 березня 2018 року до звільнення з військової служби.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправність дій в/ч НОМЕР_2 щодо невиплати та не нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 03 лютого 2020 року включно у відповідності до абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078.
Постановою Кабінет Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
З 01 грудня 2015 року в абзабз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 п.5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абз.6 п.5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз п.1, абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає колегії суддів підстави для висновку, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абз.абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078, колегія суддів доходить висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
З урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності Постанова №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила п.п.5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
З урахуванням вищенаведених норм, колегія суддів доходить висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивача військовій частині НОМЕР_2 належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з огляду на абз.4 п.5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування врахуванню підлягає: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року; сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року; чи перевищує розмір підвищення доходу суму можливої індексації.
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абз.5 п.5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абз.5 п.4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Висновки колегії суддів у даній справі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 06 квітня 2023 року по справі №420/11424/21 та від 09 травня 2023 року по справі №400/12702/21.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправну бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті позивачеві, відповідно до абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078.
Апелянт посилався на те, що індексація грошового забезпечення позивача за 2018-2020 роки в/ч НОМЕР_2 нараховувалась та починаючи з грудня 2018 виплачувалась, про що позивач не заперечує, колегія суддів зазначає наступне.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що, дійсно, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем нараховувалась та виплачувалась позивачу індексація грошового забезпечення за 2018-2020 роки, однак ці нарахування та виплати здійснювалися не у відповідності до вимог абз.абз.4, 5, 6 п.5 Порядку №1078.
Суд першої інстанції правильно врахував ці обставини та правомірно зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за 2018-2020 роки відповідно до вимог абз.абз.4, 5, 6 п.5 Порядку №1078.
При цьому, суд першої інстанції врахував, що певні суми, в рахунок індексації за цей період позивачу виплачувалися, та зобов`язав відповідача здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за вказаний період з урахуванням виплаченої раніше суми індексації.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 27 січня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.