ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

26 грудня 2024 року 	м.Суми	

Справа №591/8927/23 
Номер провадження 22-ц/816/1382/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Собини О. І. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», 
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 березня 2024 року, у складі судді Ніколаєнко О.О., ухвалене у м.Суми, повний текст якого складено15 березня 2024 року,

                                                                  в с т а н о в и в:  

09 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Буланова О.М., звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» у якому, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 252965,46 грн., зобов`язати відповідача провести перерахунок відсотків за використання кредиту, наданого позивачу, виходячи з розміру заборгованості за наданим кредитом, яка існувала станом на 31.06.2023 року.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що є споживачем банківських послуг, які надаються відповідачем. У період з 01.07.2023 по 03.07.2023 з двох його карткових рахунків без його відома та згоди було здійснено зняття власних та кредитних коштів на суму 252965,46 грн. 04.07.2023 року він звернувся до поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення - неправомірного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами з його банківських рахунків і за його заявою розпочато кримінальне провадження. Він звертався до відповідача, однак кошти на рахунок не були повернуті. Вказував, що він своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню пін коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Використання коштів третіми особами з належного йому рахунку відбулось не з його вини. Він повідомив відповідача про платіжні операції та зняття коштів, які ним не виконувалися, одразу після виявлення, проте, відповідач здійснював нарахування відсотків за користування кредитними коштами та нараховував комісію на зняття готівки, хоча він не користувався ними.
Посилаючись на зазначені обставини, просив позов задовольнити.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 березня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 252965,46 грн.
Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» провести перерахунок відсотків за користування кредитом, наданим ОСОБА_1 , виходячи з розміру заборгованості за наданим кредитом, яка існувала станом на 31.06.2023.
Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн пропорційно до задоволених позовних вимог.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, а також вирішити питання судових витрат. 
Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу формально, поверхнево встановив істотні обставини по справі, від з`ясування яких залежить ухвалення об`єктивного та справедливого рішення по суті, а також проігнорував факти, які свідчать про те, що в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк» не має нести цивільно-правову відповідальність замість позивача.
Доводить, що без розголошення з боку позивача або недбалого поводження позивачем зі своїми персональними даними, інші особи не змогли б зняти чи переказати кошти. Переказ коштів відбувався з рахунку платника за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача, що в розумінні п.1.24 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» не є неналежним переказом. В період часу проведення оспорюваних позивачем платіжних операцій з кредитної картки №5363542019948174 та картки для виплат 5168745609780637 позивача, не відбувалася заміна фінансового номера позивача, його sim-картки, втрати мобільного телефону, картки знаходилися в розпорядженні позивача.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Буланов О.М. з доводами апеляційної скарги не погодився, просить у задоволенні скарги відмовити, а рішення суду - залишити без змін. Вказує, що оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, а тому підстав для його скасування немає.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
ОСОБА_1 та його представник - адвокат Буланов О.М. повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без даних осіб, оскільки явка сторін до апеляційного суду є необов`язковою і їх позиція по справі є чіткою і зрозумілою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника АТ КБ «Приватбанк» - Панченко А.С., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає. 
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач має відкриті карткові рахунки у АТ КБ «ПриватБанк». У період з 01.07.2023 року по 03.07.2023 року з карткового рахунку позивача НОМЕР_1 було зроблено зняття грошових коштів та розрахунки у торгових точках на загальну суму 134787,27 грн (45275грн.+20800грн.+15,40грн.+5200грн.+17,29 грн.+5200 грн.+ 20800 грн.+39,58грн.+6240 грн. +10400 грн. +20800 грн.). Вказані операції здійснювались за рахунок використання кредитних коштів.
Також з його іншої картки для виплат НОМЕР_2 за 02-03.07.2023 року було зроблено зняття грошових коштів та розрахунки у торгових точках на загальну суму 118178,19 грн (20000 грн. +65,9 грн. +5000 грн. +17,29 грн. +5000 грн. +12095 грн. +20000 грн. +20000 грн. +20000 грн. +16000 грн) (а.с. 14-18, 51).
04.07.2023 року позивач звернувся до Сумського РУП із заявою про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 13). 05.07.2023 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України за фактом здійснення невідомою особою невстановленим шляхом таємно в умовах воєнного стану крадіжки грошових коштів у сумі 250000 грн з банківських карток. ОСОБА_1 визнано потерпілим у цьому кримінальному провадженні (а.с. 13).
05.07.2023 року позивач звернувся до банку із заявою з приводу списання грошових коштів з його карток без його відома та згоди та припинення нарахування відсотків за кредитом. Листом АТ КБ «ПриватБанк» від 22.07.2023 відповідач на звернення позивача повідомив, що списання коштів стороннім інтернет ресурсом здійснюється після введення номеру карти, терміну її дії та CVV коду. Законодавством не надано повноважень банку здійснювати повернення проведеного переказу. Відмовлено у задоволенні запиту стосовно призупинення нарахування відсотків. Рекомендовано звернутись до правоохоронних органів (а.с. 19-20, 21).
12.11.2023 року співробітниками банку була проведена перевірка щодо шахрайських дій у відношенні позивача та встановлено, що у клієнта банку ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» був відкритий договір та кредитна картка № 5363542019948174 та договір з карткою для виплат НОМЕР_2 .
В ході перевірки встановлено, що з картки НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_1 за 01-03.07.2023 було зняття грошових коштів та розрахунки у торгових точках на загальну суму 134787,27 грн:
-01/07/2023 17:25:45 на суму 45,275 UAH (SOBORNA 63, ROVNO, ПОКУПКА, Ломбарди)
-02/07/2023 16:01:57 на суму 20,800 UAH (Зняття готівки в банкоматі DN00 av.Sobomyi,176, Zaporizhzhia)
-02/07/2023 17:18:57 на суму -15.40 UAH (Покупка Аптека 22, Запоріжя Задніпровська, 68)
-02/07/2023 17:18:57 на суму 5200 грн (Готівка на касі Аптека 22 Запоріжжя, вул. Задніпровська, 68)
-02/07/2023 18:11:26 -17.29 UAH (Покупка Траш, Запоріжжі Ювілейний, 22Б)
-02/07/2023 18:11:26 на суму 5,200 UAH (Готівка на касі Траш, Запоріжжя, пр-т Ювілейний, 22Б)
-02/07/2023 19:25:51 на суму 20,800 UAH (зняття готівки в банкомате DN00 av.Sobomyi,176, Zaporizhzhia)
-02/07/2023 21:45:02 на суму 39.58 UAH (Покупка SILPO, ZAPORIZHYA)
-02/07/2023 21:45:02 на суму 6,000 грн. (Готівка на касі SILPO, SOBORNY ZAPORIZHYA)
-03/07/2023 12:41:43 на суму 10,400 UAH (Зняття готівки в банкоматі: DN00 av.Metalurhiv,3, Zaporizhzhia)
-03/07/2023 15:57:06 на суму 20,800 UAH (Зняття готівки в банкоматі: DN00 av.Sobomyi,176, Zaporizhzhia)
Також з іншої його картки НОМЕР_2 за 02-03.07.2023 року було зроблено зняття грошових коштів та розрахунки у торгових точках на загальну суму 118178,19 грн.
-02/07/2023 16:03:12 на суму 20,000 UAH (Зняття готівки в банкоматі: DN00 av.Sobomyi,176, Zaporizhzhia)
-02/07/2023 17:54:23 на суму 65.90 UAH (Покупка ПРОДУКТИ 384, Запоріжжя, вул.Гудименко, 16а)
- 02/07/2023 17:54:23 на суму 5,000 UAH (Готівка на касі ПРОДУКТИ 384, Запоріжжя, вул.Гудименко, 16а)
- 02/07/2023 18:10:39 на суму 17.29 UAH -(Покупка Траш, Запоріжжя, пр-т Ювілейний, 22Б)
- 02/07/2023 18:10:39 на суму 5,000 UAH -(Готівка на касі Траш, Запоріжжя, пр-т Ювілейний, 22Б)
- 02/07/2023 18:55:03 на суму 12,095 UAH (Побутова техніка Техніка: Магазин 2743, Запоріжжя, просп.Соборний,буд.218)
- 02/07/2023 19:26:56 03/07/2023 на суму 20,000 UAH (зняття готівки в банкоматі: DN00 av.Sobomyi,176, Zaporizhzhia)
- 03/07/2023 12:40:28 на суму 20,000 (зняття готівки в банкоматі: DN00 av.Metalurhiv,3, Zaporizhzhia)
03/07/2023 15:55:28 на суму 20,000 UAH (зняття готівки в банкоматі: DN00 av.Sobomyi,176, Zaporizhzhia)
03/07/2023 22:13:36 на суму 16,000 UAH (зняття готівки в банкоматі: DN00 av.Sobomyi,176, Zaporizhzhia)
Грошові кошти з карток клієнта були зняті, проводились розрахунки і зняття у торгових точках шляхом додавання карти до MIPAY та за допомогою мобільного пристрою та NFC в банкоматах м. Запоріжжя.
Фото з банкомату, встановити особу, яка проводила зняття коштів не надається можливим.
Успішний вхід до Приват24 клієнта банку ОСОБА_1 за 27.06-3.07.2023 було зафіксовано з 2-х пристроїв:
M2010J19SY|REDMI (з ідентифікатором банку НОМЕР_3);
GALAXY А9 PRO|SAMSUNG (з ідентифікатором банку НОМЕР_4).
У користуванні клієнта ОСОБА_1 був мобільний пристрій M2010J19SY|REDMI (з ідентифікатором банку НОМЕР_3).
Також службовою перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 27.06.2023 року о 18:28:15 з мобільного телефону узгодив вхід до свого Приват24 шахраям, дзвінок від ПриватБанку для підтвердження входу в Приват24 надходив на номер клієнта, також надходило повідомлення о вдалом вході до Приват24. Змін в акаунті ОСОБА_1 під час шахрайського входу у Приват24 не зафіксовано, фінансовий номер клієнта не змінювався, вхід до акаунту здійснювався за правильного введення логіну та паролю (пароль в той момент не змінювався), що дає розуміння про розголошення вказаної інформації самим клієнтом.
Маючи доступ до акаунту Приват24 клієнта ОСОБА_1 шахраї (отримали повні дані, номер картки, термін дії, CVV2 код) додали кредитну картку № НОМЕР_1 та картку для виплат НОМЕР_2 до гаманця МіРау, змін PIN кодів по вказаним карткам не було, що дає розуміння про розголошення вказаної інформації самим клієнтом.
Проведені транзакції оскаржити в рамках претензійної роботи не можливо, у зв`язку з тим, що при кожній операції вводилися вірні PIN коди по карткам.
Картки були заблоковані після звернення клієнта на службу підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За результатами перевірки відповідачем зроблено висновок, що шахрайський вхід в Приват24 під акаунтом ОСОБА_1 виконувався з нетипового пристрою: НОМЕР_5 НОМЕР_4 2023-06-27 18:30:41.063 18:6:41 НОМЕР_5 PHONE GALAXY А9 PRO|SAMSUNG 178.133.73.12. 
Інформація про шахрайські дії, з боку співробітників банку, не знайшла свого підтвердження. 
Операції по карткам НОМЕР_1 та НОМЕР_2 клієнта ОСОБА_1 за 01-03.07.2023 на загальну суму 252965,46 грн, з якими незгоден останній, знаходяться в зоні відповідальності клієнта (а.с. 65-67).
З наданої роздруківки входів у Приват 24 клієнта з фінансовим номером НОМЕР_5 вбачається, що основним пристроєм, яким користується позивач, є M2010J19SY|REDMI. Саме з цього пристрою у періоди з 01.06.2023 року по 01.08.2023 року відбувались входи у систему Приват24, окрім входів у період з 27.06.2023 по 03.07.2023, які відбулись з пристрою GALAXY А9 PRO|SAMSUNG. (а.с. 63-34).
У грудні 2023 року позивачем було погашено заборгованість за кредитними коштами, що не заперечується сторонами у справі. Представник позивача пояснив, що заборгованість була погашена у зв`язку з нарахуванням та списанням відсотків за кредитом, який позивач не отримував.
Відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 18.12.2023 позивач не має заборгованості перед банком (а.с. 108).
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з доведеності факту несанкціонованого списання банком грошових коштів з рахунку позивача. Усі дії, які були пов`язані зі зняттям коштів з карток позивача були здійснені з використанням мобільного пристрою, який не належить позивачеві. 
Суд вважав, що позивач не вчиняв дії, спрямовані на списання чи перерахунок коштів з його карткового рахунку, невідкладно повідомив банк про здійснення платіжних операцій, які ним не виконувалися. Разом з тим, відповідач не надав докази на підтвердження вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою.
Проте, погодитись з такими висновками місцевого суду колегія суддів не може з огляду на таке. 
Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У цій справі встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
З матеріалів справи вбачається, що службовою перевіркою банку, за результатами перевірки інформації, про вчинення шахрайських дій по відношенні до клієнта банку ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 27.06.2023 об 18:28:15 з мобільного телефону узгодив вхід до свого Приват24 шахраям, дзвінок від ПриватБанку для підтвердження входу в Приват24 надходив на номер клієнта, також надходило повідомлення про вдалий вхід до Приват24. Змін в акаунті ОСОБА_1 під час шахрайського входу у Приват24 не зафіксовано, фінансовий номер клієнта не змінювався, вхід до акаунту здійснювався за правильного введення логіну та паролю (пароль в той момент не змінювався), що дає розуміння про розголошення вказаної інформації самим клієнтом.
Маючи доступ до акаунту Приват24 клієнта ОСОБА_1 шахраї отримали повні дані, номер картки, термін дії, CVV2 код, додали кредитну картку № НОМЕР_1 та картку для виплат НОМЕР_2 до гаманця МіРау, змін PIN кодів по вказаним карткам не було.
ОСОБА_1 не спростував ту обставину, що на його номер телефону 27.06.2023 року надходив дзвінок від ПриватБанку для підтвердження входу в Приват24 та, що на його номер надходило повідомлення про вдалий вхід до Приват24, що було шахрайським входом. Разом з тим, він негайно не повідомив банк про те, що такий вхід здійснювався не ним, хоча мав можливість одразу зателефонувати на гарячу лінію Банка для блокування карт, проте відповідні дії в відповідний період часу не здійснив.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що у період з 01.07.2023 року по 03.07.2023 року з карткового рахунку позивача НОМЕР_1 відбулося зняття грошових коштів та розрахунки у торгових точках на загальну суму 134787,27 грн (з урахуванням суми комісії). З картки для виплат НОМЕР_2 за 02-03.07.2023 року було зроблено зняття грошових коштів та розрахунки у торгових точках на загальну суму 118178,19 грн.
Розрахунки і зняття у торгових точках проводились шляхом додавання карти до МіРау та за допомогою мобільного пристрою та NFC в банкоматах м. Запоріжжя, при кожній операції вводилися вірні PIN коди по карткам.
Таким чином, операції зі зняття коштів з картки позивача в Приват24 стали можливими лише в результаті входу до Приват24 27.06.2023 року, після підтвердження позивачем шахрайського входу в Приват24, за що несе відповідальність позичальник.
Крім того, зняття коштів з рахунків позивача відбулися з 01.07.2023 року по 03.07.2023 року, а до банку з заявою про списання грошових коштів з його карток без його відома позивач звернувся лише 05.07.2023 року, що не можна розцінювати як невідкладне повідомлення банка про здійснення платіжних операцій, які ним не виконувалися. Разом з тим, після звернення позивача до банку, банк заблокував його картрахунки, а тому на банк не може бути покладена відповідальність у вигляді повернення коштів.
Суд першої інстанції зазначеного не врахував та дійшов до помилкового висновку, що позивач не вчиняв дії, спрямовані на списання чи перерахунок коштів з його карткового рахунку та невідкладно повідомив банк про здійснення платіжних операцій, які ним не виконувалися.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції посилався на положення Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який втратив чинність 01.08.2022 року на підставі Закону України №1591-IX «Про платіжні послуги», та на Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», яка вже не діяла на момент списання спірних коштів.
Враховуючи зазначене, за здійснені оскаржувані транзакції з карток позивача з 01.07.2023 року по 03.07.2023 року має відповідати саме він, так як, проявивши необачність та бездіяльність, сприяв зловмиснику у доступі до приватної інформації, якою останній скористався для списання коштів з рахунку позивача, чим сприяв незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. 
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з карткових рахунків позивача та неправомірних дій банку, тому у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позовних вимог.
Оскільки, вини банку у здійсненні несанкціонованого переказів коштів з кредитного рахунку не вбачається, відсутні також підстави для здійснення перерахунку відсотків за користування кредитом.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
Враховуючи, що за наслідками апеляційного розгляду справи у задоволенні позову суд відмовляє, позивач відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем за апеляційний перегляд справи у розмірі 5404 грн 87 коп., компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 374, ст. 375, п. п. 1, 2, 3, 4  ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд   

                                                             п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 березня 2024 року скасувати та прийняти постанову.
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення на його користь грошових коштів в розмірі 252965,46 грн та зобов`язання відповідача провести перерахунок відсотків за використання кредиту.
Компенсувати Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір за апеляційний перегляд справи у розмірі 5404 гривні 87 копійок за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   О. І. Собина