УХВАЛА 
27 грудня 2024 року                                                        
м. Київ
справа № 523/3985/13-ц
провадження № 61-17036ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Павлишина Юрія Миколайовича, на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року, за заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дублікату виконавчого листа стосовно боржника ОСОБА_2 , в справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ: 
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 липня 2013 року стягнено солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» за кредитним договором заборгованість в загальному розмірі 467 302,83 грн.; в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , належну на праві власності відповідачам; здійснено розподіл судових витрат.
У грудні 2022 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення до виконання та видачу дубліката виконавчого листа стосовно боржника ОСОБА_2 , виданого 16 серпня 2013 року Суворовським районним судом м. Одеси. 
Заява обґрунтована тим, що на примусовому виконанні перебували вказані листи, зокрема щодо боржника ОСОБА_2 .
У зв`язку із втратою виконавчого листа, державний виконавець звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа. 17 квітня 2019 року ухвалою суду заяву державного виконавця було задоволено та видано дублікат виконавчого листа. На час звернення заявника до суду виконавчий лист не перебуває на примусовому виконанні. На неодноразові запити стягувача до виконавчої служби, щодо надання інформації про відкриття виконавчого провадження за виданим судом дублікатом було з`ясовано, що виконавчий документ на примусове виконання до відділу не надходив. Таким чином, дублікат виконавчого листа було втрачено у зв`язку з несумлінним виконанням органами виконавчої служби своїх обов`язків. Стягувач на протязі тривалого часу намагався з`ясувати стадію виконання судового рішення, а тому строк пред`явлення виконавчого листа до виконання було пропущено з поважних та незалежних від стягувача причин.. 
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2023 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року, заяву стягувача задоволено.
Поновлено пропущений АТ «Універсал Банк»» строк для пред`явлення виконавчого листа № 523/3985/13ц до виконання.
Видано дублікат виконавчого листа № 523/3985/13ц на примусове виконання рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 25 липня 2013 року стосовно боржника ОСОБА_2 .
Врахувавши, що банк звернувся у грудні 2022 року до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання після закінчення строку для його пред`явлення, який є не значним з моменту його видачі судом 17 квітня 2019 року, проте встановивши, що АТ «Універсал Банк» на протязі двох років, всі дії скеровував на з`ясування стадії виконання судового рішення в справі № 523/3985/13ц, шляхом направлення заяв як до виконавчої служби так і до суду, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що строк пропущений заявником з поважних причин.
Також, встановивши втрату виконавчого листа № 523/3985/13-ц, про що свідчить, зокрема заява органу виконавчої служби, подана до суду у вересні 2022 року про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа стосовно боржника ОСОБА_2 .
У грудні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Павлишина Ю. М., на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року.
У касаційній скарзі заявниця, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дублікату виконавчого листа стосовно боржника ОСОБА_2 .
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанцій, безпідставно задовольнив заяву стягувача, який пропустив строк на подання такої заяви та строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а наведені ним причини пропуску строку не є поважними, а вказані обставини - непереборними.
Заявниця вважає, що наявні підстави для формування Верховним Судом єдиної правозастосовчої практики щодо застосування частини першої статті 433 ЦПК України та пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), зокрема вказавши, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2023 року та постанови Одеського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа відносно боржника ОСОБА_2 до виконання необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно із пунктом 24 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Таким чином, не підлягає касаційному оскарженню ухвала суду першої інстанції та за наслідками її перегляду постанова апеляційного суду щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2023 року та постанови Одеського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року про видачу дубліката виконавчого документа стосовно боржника ОСОБА_2 необхідно відмовити з таких підстав.
Підпунктом 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України визначено, що ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.
Відповідно до статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою «Дублікат».
Аналіз змісту підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Зазначене відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 та постанові Верховного Суду від 17 серпня 2023 року у справі № 910/22462/15.
Отже, під час вирішення питання про можливість видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з такою заявою, обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Тобто, незалежно від фактичних та об`єктивних обставин втрати виконавчого документа, підтверджених доказами, юридично значущим є встановлення факту дотримання заявником строку звернення до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Зазначені процесуальні вимоги про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дубліката, є взаємопов`язаними, тому вирішення питання про видачу дубліката виконавчого документа можливо лише після вирішення питання про поновлення строку пред`явлення цього документа до виконання, у протилежному випадку, очевидно, що відсутні підстави для перевірки обставин втрати виконавчого листа, відповідно і для задоволення заяви стягувача в цій частині.
Отже, встановивши підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання стосовно боржника ОСОБА_2 , а також обставини втрати виконавчого листа, що підтверджено зокрема заявою органу виконавчої служби, поданої до місцевого суду про видачу дубліката виконавчого листа, що не спростовано заявницею, Суворовський районний суд м. Одеси, з висновком якого погодився Одеський апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви АТ «Універсал Банк» про видачу дубліката виконавчого листа в справі № 523/3985/13-ц.
Довід заявниці, що суд безпідставно задовольнив заяву стягувача, який пропустив строк на подання такої заяви та строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а наведені ним причини пропуску строку не є поважними, а вказані обставини - непереборними, Верховний Суд відхиляє, оскільки вказані міркування стосуються дотримання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, разом з тим, ухвала місцевого суду та постанова апеляційного суду в цій частині не підлягають касаційному оскарженню.
Міркування заявниці про наявність підстав для формування Верховним Судом єдиної правозастосовчої практики щодо застосування частини першої статті 433 ЦПК України та пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), Верховний Суд відхиляє, оскільки вказаний довід стосується дотримання стягувачем строків на подання заяви до суду та для пред`явлення виконавчого документа до виконання, що в силу статей 353, 389 ЦПК України не може бути предметом перевірки та оцінки Верховним Судом.
Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки ґрунтуються на незгоді з обставинами, встановленими судами, зводяться до переоцінки судами доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
Європейський суд з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що правильність застосування судами попередніх інстанцій норм права щодо задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа стосовно боржника ОСОБА_2 , не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Павлишина Ю. М., на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 рокує необґрунтованою.
Керуючись частинами другою, четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Павлишина Юрія Миколайовича, на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року, за заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дублікату виконавчого листа стосовно боржника ОСОБА_2 , в справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Копію ухвали направити заявниці.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                      Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. В. Білоконь 
                                                                                                                  О. М. Осіян