Справа № 127/21430/24
Провадження № 22-ц/801/650/2025
Категорія: 61
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

04 березня 2025 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,
суддів: Матківської М.В., Міхасішина І.В.,
з участю секретаря судового засідання Кахно О.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2025 року, постановлену під головуванням судді Медяної Ю.В., 
у справі № 127/21430/24
за позовом  ОСОБА_2 (позивач)
до ОСОБА_1 (відповідач)
за участі - державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Сушицької Анни Олексіївни, приватного нотаріуса Смірнової Альони Олександрівни (треті особи без самостійних вимог)
про визнання заповіту недійсним, 
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2024 року ОСОБА_2 звернулась в міський суд з позовом до  ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог – державний нотаріус Першої вінницької державної нотаріальної контори Сушицька А.О., приватний нотаріус Смірнова А.О. про визнання заповіту недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем є спадкоємцями після смерті тітки ОСОБА_3 , а тому вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте нотаріус її повідомив, що було спадкову справу вже відкрито за заявою ОСОБА_1 , який є спадкоємцем після ОСОБА_3 за вчиненим нею заповітом.
Вважає цей заповіт недійсним, оскільки ОСОБА_3 за життя хворіла і не могла керувати своїми діями та усвідомлювати їх.
В подальшому позивачем подано клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи.
Рішення суду першої інстанції
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2025 року у справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
05 лютого 2025 року відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись із судовим рішення, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.
Вважає, що для проведення цієї експертизи суду належало дослідити всі наявні докази, у тому числі показання свідків, а також допитати нотаріуса, яка посвідчувала заповіт, а також в якої вчинялися інші нотаріальні дії, а тому посмертна судово-психіатрична експертиза призначена по даній справі передчасно.
Крім того, виконання експертизи згідно з ухвалою суду доручене Вінницькій філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії», незважаючи на те, що як позивачка, так і відповідач в різні періоди часу працювали там, що може викликати сумніви в неупередженості експертів. 
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Парвадов С.М. просив залишити без змін ухвалу суду, а апеляційну скаргу без задоволення.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду 10 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 лютого 2025 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 і його представник – адвокат Терещенко О.В. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених в ній і просили задовольнити скаргу.
Позивач ОСОБА_2 і її представник - адвокат Парвадов С.М. проти вимог апеляційної скарги заперечили, просить залишити в силі ухвалу суду першої інстанції як законну і обґрунтовану.
Встановлені судом першої інстанції обставини
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції послався на положення статті 103 ЦПК України та виходив з того, що у даній справі існує необхідність встановити психічний стан спадкодавиці ОСОБА_3 під час складання оспорюваного заповіту, а тому призначення експертизи в даному випадку є обов`язковою.
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Відповідно до пункту четвертого частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже обов`язку сторони довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається, право подавати докази, кореспондує обов`язок суду сприяти реалізації цих прав і обов`язків.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК України).
Порядок призначення експертизи судом регулюється § 6 глави 5 розділу І ЦПК України.
За змістом частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Частиною другою статті 102 ЦПК України встановлено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
За приписами частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза) (ч. 3 ст. 103 ЦПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 103 ЦПК України учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Згідно частини першої статті 104 ЦПК України експерти за призначається ухвалою суду, де зазначаються: підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
За змістом ч. 1 ст. 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 , звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_3 , посилалась на те, що через хвороби, якими хворіла її тітка, а це дисциркуляторна енцефалопатія з когнітивними порушеннями та цереброслероз, стан останньої не дозволяв їй усвідомлювати свої дії та керувати ними, у тому числі на момент складення оспорюваного заповіту.
В жовтні 2024 року позивачем до суду першої інстанції було подано клопотання, в якому вона просила призначити у справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити питання:
- чи усвідомлювала ОСОБА_3 значення своїх дій та керувати ними на час складання заповіту, з її слів 27.12.2023?
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання позивача та призначено посмертну судово-психіатричну експертизу на вирішення якої посталено питання: - чи могла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на дату складання заповіту 27.12.2023 з її слів, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Смірновою Альоною Олександрівною та зареєстрованого в реєстрі за №844-846.
Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.
Відповідно до п. 10 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 08 травня 2018 року № 865 (далі – Порядок) предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
За змістом п. 16 Порядку за потреби отримати додаткові матеріли експерт подає клопотання про надання йому додаткових матеріалів та повертає органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), матеріали, надані для проведення експертизи.
У разі надходження документів, що містять інформацію про стан здоров`я особи, щодо якої призначено судово-психіатричну експертизу, факти її звернення за медичною допомогою, її діагноз, інтимну і сімейну сторони життя, а також інші відомості, одержані під час її медичного обстеження, експерт зобов`язаний запросити у органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), згоду цієї особи на використання зазначеної інформації. У разі проведення посмертної судово-психіатричної експертизи або призначеної слідчим суддею чи судом, зазначена інформація використовується без згоди особи.
З аналізу викладеного вбачається, що, питання, яке поставлене судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, має безпосередній зв`язок з підставами позову, і для того щоб отримати на нього відповідь, необхідні спеціальні знання, якими ні учасники справи, ні суд не володіють.
Клопотання позивача фактично є вимогою про здобуття конкретного доказу у справі, для чого безперечно потрібні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо або вони можуть бути встановлені як сумнівні, такі, що підлягають критичній оцінці.
В цій справі відмова у задоволенні обґрунтованого клопотання позивача про призначення експертизи могла б мати ознаки порушення основоположного принципу змагальності у цивільному судочинстві та права позивача на справедливий суд.
З огляду на викладене, суд першої інстанції, беручи до уваги зміст заявлених позовних вимог, обставини, які входять до предмета доказування, а також приписи статті 77 ЦПК України щодо належності доказів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про призначення судової технічної експертизи документа.
Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про необхідність допиту свідків перед призначенням посмертної судово-почеркознавчої експертизи, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: висновками експертів; показаннями свідків (п. 2, 3 ч. 2 ст. 76 ЦПК України).
При цьому, жодний доказ, зокрема, висновок експерта або покази свідків, не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 ЦПК України.
Таким чином, висновок експерта та покази свідків є окремими самостійними засобами доказування у цивільному процесі, оцінка яким надається судом при вирішенні спору в їх сукупності, а тому у даній справі призначення судом посмертної судово-психіатричної експертизи не може бути поставлене в залежність від проведення судом першої інстанції допиту свідків.
Крім того, матеріалами справи встановлено, що у судових засіданнях 18 листопада 2024 ро, 14 січня 2025 року та 21 січня 2025 року судом було допитано ряд свідків, а також долучено ряд доказів, поданих відповідачем.
Щодо доводів апелянта про недоцільність призначення експертизи саме у Вінницькій філії Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», то відповідно до частини 3 статті 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
Матеріали справи не містять заяв про призначення судової експертизи установі іншій, ніж та, яка визначена судом, а посилання апелянта на те, що експерти Вінницької філії можуть бути упередженими, так як сторони в різний час працювали у Вінницькій психоневрологічній лікарні імені академіка А.І. Ющенка на технічних посадах суд апеляційної інстанції відхиляє як такі, що не є підставою для призначення експертизи іншій установі. 
Отже апеляційний суд дійшов висновку про те, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного процесуального питання, в зв`язку з чим ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2025 року підлягає залишенню без змін.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2025 року, без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Головуючий                                                                        І.М. Стадник 

Судді                                                                                М.В. Матківська

                                                                               І.В. Міхасішин