ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" січня 2025 р.           Справа№ 910/8338/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ткаченка Б.О.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Гаврилюка  О.М. 
 
перевіривши матеріали апеляційної скарги Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва 14.09.2023
по справі №910/8338/22 (суддя - Коткова О.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"
до Моторного (транспортного) страхового бюро України
про стягнення грошових коштів,-
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог
До Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 30.08.2022 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України (відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 5 379,75 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням МТСБУ у повному обсязі свого обов`язку з виплати страхового відшкодування, передбаченого приписами Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі № 910/8338/22 в позові відмовлено.
Рішення суду мотивовано відсутністю підстав для покладення на МТСБУ обов`язку із відшкодування пені, нарахованої у зв`язку із невиконанням зобов`язання за договором страхування ліквідованим страховиком.
Також, судом відмовлено відповідачу у стягненні з позивача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки матеріали справи не містять доказів складання між МТСБУ та Адвокатським об`єднанням "Інс.Лоу Груп" акта виконаних робіт на виконання п. 5.3 договору № 4.1/12-10/2021 про надання послуг у сфері права; понесені позивачем судові витрати покладено на позивача; понесені відповідачем судові витрати залишено за відповідачем.
Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів
Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі    № 910/8338/22, МТСБУ звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення суду в частині розподілу судових витрат та прийняти нове рішення про задоволення заяви МТСБУ про стягнення судових витрат із позивача.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник, зокрема, зазначає, що оскільки за договором про надання правової допомоги визначено фіксовану суму гонорару, вимога суду щодо надання акта виконаних робіт є надмірним формалізмом.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді Сулім В.В. Гаврилюк О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали по справі №910/8338/22.
06.10.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали по справі №910/8338/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва 14.09.2023 у справі № 910/8338/22. 
Зважаючи на воєнний стан в Україні, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та вирішення справи.    
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Позивач не скористався своїм правом, відзив на апеляційну скаргу не подав, що відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не є перешкодою для апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду.
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Предметом розгляду у даній справі в суді першої інстанції була вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 5379,75 грн.
У відзиві на позовну заяву відповідач повідомив, що планує понести судові витрати в розмірі 2 000,00 грн.
18.08.2023 від відповідача до Господарського суду міста Києва надійшла заява вих. № 968/21 від 15.08.2023 про стягнення судових витрат, в якій він просив суд стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1 500,00 грн.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, в частині відмови в позові рішення суду не оскаржується, відтак, відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку не переглядається. При цьому, підстав для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не встановлено.
Таким чином, з урахуванням вимог апеляційної скарги, предметом даного апеляційного розгляду є рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача    (п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України).
Зважаючи на відмову в позові, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про покладення понесених позивачем судових витрат на позивача.
Щодо висновків суду першої інстанції про залишення за відповідачем понесених ним судових витрат, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
За приписами статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
18.08.2023 відповідач звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про стягнення судових витрат у справі № 910/8338/22, в якій просив суд здійснити розподіл судових  витрат - стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн.
На підтвердження понесених витрат відповідачем було надано суду першої інстанції копії договору № 4.1/12-10/2021 про надання послуг в сфері права від 12.10.2021, укладеного між МТСБУ та Адвокатським об`єднанням "ІНС.ЛОУ ГРУП" (далі - АО "ІНС.ЛОУ ГРУП")    (далі - Договір № 4.1/12-10/2021); додаткової угоди від 28.12.2021 до Договору № 4.1/12-10/2021; додаткової угоди № 804 від 13.09.2022 до Договору № 4.1/12-10/2021; довіреності № 6-01/52 від 06.12.2022, виданої адвокату Процу Андрію Володимировичу (далі - Проц А.В.); свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9406/10, виданого Процу А.В. 18.09.2020.
Згідно з п. 1.1 Договору № 4.1/12-10/2021 замовник (МТСБУ) доручає, а виконавець (АО "ІНС.ЛОУ ГРУП") за винагороду приймає на себе зобов`язання надавати послуги у сфері права. Послуги, що надаються на підставі договору, складаються з комплексу дій та/чи самостійних операцій, необхідних і достатніх для досягнення мети, визначеної замовником, за конкретними дорученнями замовника і можуть включати в себе у тому числі, але не тільки:
1) надання правової інформації, консультацій, роз`яснень і рекомендацій із правових питань;
2) правову експертизу;
3) складання правових висновків, заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
4) захист прав та законних інтересів замовника, у тому числі у формі представництва інтересів замовника в судах (не залежно від спеціалізації та інстанційності), інших органах, установах, організаціях, підприємствах, третейських судах та перед фізичними особами;
5) здійснення дій, спрямованих на врегулювання наявної дебіторської та кредиторської заборгованості замовника;
6) супровід судових справ (проваджень), виконавчих проваджень;
7) доопрацювання пропозицій (проектів) замовника щодо внесення змін до актів законодавства у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, приведення їх у відповідність до вимог нормо проектувальної техніки з метою забезпечення реєстрації відповідних проектів законодавчих актів.
Згідно з п. 4.1 Договору № 4.1/12-10/2021 надання послуг замовнику здійснюється на підставі договору та додаткових угод до нього, які є його невід`ємними частинами. У додатковій угоді обов`язково зазначаються відомості про справу, за якою надаються послуги, якщо здійснення дій спрямовано на врегулювання дебіторської чи кредиторської заборгованості замовника.
За завданням замовника виконавець здійснює підготовку, подання відповідних документів (скарг, пояснень, заперечень та інших процесуальних документів) та представництво інтересів замовника в судах апеляційної інстанції у судових справах, по яких оскаржуються судові рішення (пп. 4.6.1 п. 4.6 Договору № 4.1/12-10/2021).
За умовами п. 5.2 Договору № 4.1/12-10/2021 вартість послуг, що надаються виконавцем у справах, у яких замовник є відповідачем (співвідповідачем, цивільним відповідачем) або третьою особою, а також в інших випадках, визначається наступним чином:
- 1 000,00 грн - у справі, в якій замовник є третьою особою (пп. 5.2.1);
- 1 000,00 грн - у справі, в якій ціна позову визначена до 4 999,00 грн (пп. 5.2.2);
- 1 500,00 грн - у справі, в якій ціна позову визначена в межах від 5 000,00 грн до  9 999,00 грн (пп. 5.2.3);
- 2 000,00 грн - у справі, в якій ціна позову становить 10 000,00 грн і більше (пп. 5.2.4);
- 500,00 грн - представництво замовника в судах апеляційної чи касаційної інстанцій по будь-якій справі, що зазначена у підпунктах 5.2.1-5.2.3 цього пункту. Вартість послуг в інших випадках визначається додатковими угодами.
Згідно з п. 5.3 Договору № 4.1/12-10/2021 оплата здійснюється замовником шляхом перерахування суми винагороди на рахунок виконавця на підставі акта приймання-передачі наданих послуг, який складається виконавцем раз на місяць та передається замовнику у місяці, наступному за звітним, у двох екземплярах із матеріалами справи.
Договір укладений строком на один рік (п. 10.1 Договору № 4.1/12-10/2021).
Згідно з п. 10.2 Договору № 4.1/12-10/2021, він автоматично продовжує свою дію на наступні річні строки на тих самих умовах у разі, якщо будь-яка сторона договору не виявила бажання відмовитись від такого продовження шляхом попереднього письмового повідомлення іншої сторони за 30 календарних днів до закінчення відповідного року дії договору.
У п. 1 додаткової угоди  від 12.10.2021 до Договору № 4.1/12-10/2021 МТСБУ та    АО "ІНС.ЛОУ ГРУП" погодили, що замовником передано, а виконавцем прийнято завдання на ведення від імені замовника, зокрема, справи за позовом ТОВ "Маркс.Капітал" до МТСБУ, з ціною позову - 5379.75грн; вартість послуг, пов`язаних із цією справою, становить 1 500,00 грн.
Апеляційний господарський суд в даному випадку зважає на  правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21,  згідно із якою фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Великою Палатою Верховного Суду у згаданій постанові зазначено, що правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
З огляду на зазначене вище, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції помилково відмовлено у задоволенні заяви відповідача про стягнення судових витрат лише з підстави ненадання ним акта виконаних робіт, адже як у Договорі № 4.1/12-10/2021, так і додатковій угоді від 12.10.2021 до Договору № 4.1/12-10/2021 визначено, що розмір винагороди адвоката у даній справи становить 1 500,00 грн.
Суду було надано копії свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката Проца А.В., його участь у даній справі підтверджується її матеріалами (зокрема, підписаними адвокатом Процем А.В. заявою про зупинення провадження у справі та відзивом на позовну заяву).
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, МТСБУ згідно з вимогами ГПК України довело обставини надання йому послуг з професійної правничої допомоги при розгляді цієї справи та обґрунтувало заявлений остаточно до стягнення розмір цих послуг.
Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем вказаних витрат, однак  відповідно до правової позиції об`єданої палати Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19  витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вбачає наявність підстав для задоволення заяви відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500,00 грн, який визначений Договором № 4.1/12-10/2021 та додатковою угодою  від 12.10.2022 до Договору № 4.1/12-10/2021.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до вимог статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною другою наведеної вище статті передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржене рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви відповідача про стягнення судових витрат ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") та порушенням норм процесуального права (ст.ст. 126, 129 ГПК України).
Судові витрати
Виходячи з положень ст. 129 ГПК України, під час оскарження рішення суду в частині судових витрат судовий збір не сплачується, що виключає необхідність здійснення розподілу судових витрат у вигляді судового збору.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.  Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.
2.  Рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі № 910/8338/22 в частині залишення за відповідачем понесених ним судових витрат -  скасувати.
3.  Ухвалити в цій частині нове рішення, яким заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України вих. № 968/21 від 15.08.2023 -  задовольнити.
4.  Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (36023, місто Полтава, вулиця Колективна, будинок 10; код ЄДРПОУ 37686922) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, місто Київ, Русанівський бульвар, будинок 8; код ЄДРПОУ 21647131) 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
5.  В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 у справі  № 910/8338/22 залишити без змін.
6.  Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.
7.  Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.
8.  Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту. 

Головуючий суддя                                                            Б.О. Ткаченко 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                О.М. Гаврилюк