17.02.25
22-ц/812/335/25

Єдиний унікальний номер судової справи: 945/1842/19
Провадження №22-ц/812/335/25 Суддя-доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.

Постанова
Іменем України
       
17 лютого 2025 року м. Миколаїв справа № 945/1842/19
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – судді Самчишиної Н.В.,
суддів: Локтіонової О.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Коростієнко Н.С.,
за участю: державного виконавця - Гуменної Л.Г., представника стя гувача Демченко Н.В., представника боржника Коренко Т.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником – адвокатом Демченко Наталею Вікторівною на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 13 грудня 2024 року, постановлену у складі головуючого судді Шолох Л.М. в приміщенні цього ж суду в м. Миколаєві, повний текст рішення складено того ж дня, за поданням державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Гуменної Лариси Григорівни про розшук боржника ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_1 ,

встановив:

22 листопада 2024 року головний державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (далі - Центральний ВДВС) Гуменна Л.Г. звернулася до суду з поданням про розшук боржника - ОСОБА_2 .
В обґрунтування цього подання державний виконавець вказувала на те, що у Центральному ВДВС перебуває виконавче провадження за номером АСВП №68893079 з примусового виконання ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва, постановленої 27 квітня 2021 року у справі №945/1842/19, якою затверджено мирову угоду, укладену 02 березня 2021 року, в рамках виконавчого провадження №64197721, відкритого державним виконавцем Центрального ВДВС про примусове виконання виконавчого листа по справі №945/1842/19 від 11 січня 2021 року, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва, згідно якого сторони уклали угоду про таке: боржник ОСОБА_2 не чинить перешкод стягувачу ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім внуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Також визначено наступний спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні його внука ОСОБА_3 : останні вихідні дні кожного місяця, починаючи із 16.00 годин п`ятниці до 18.00 годин неділі без присутності матері, в тому числі і за місцем проживання позивача з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури та ночівлею за місцем проживання позивача; спільно з внуком відвідувати святкування днів народження позивача та інших близьких родичів о лінії батька з 12.00 годин по 18.00 годин незалежно від дня тижня – за попередньою домовленістю між сторонами.
Станом на 21 листопада 2024 року боржниця до відділу не з`явилася. 
27 квітня 2022 року державним виконавцем Центрального ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження копію якої направлено сторонам до відома та для виконання. Про це боржника державним виконавцем додатково повідомлено за допомогою застосунку Viber (+30930430973).
24 лютого 2023 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою перевірки виконання рішення суду та встановлено, що боржник рішення суду не виконав, боржника за місцем виконання рішення суду не виявлено, при цьому боржник повідомлявся належним чином.
02 березня 2023 року державним виконавцем було здійснено вихід за тією ж адресою та встановлено, що боржник не виконав рішення суду та не надав дитину стягувачу, про що було складено відповідний акт.
03 березня 2023 року виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_2 враховуючи, що боржник не виконує ухвалу №945/1842/19 постановлену 27 квітня 2021 року Центральним районним судом м.Миколаєва, у розмірі 1 700,00 грн.
24 березня 2023 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою перевірки виконання рішення суду та встановлено, що боржник рішення суду не виконав та не надав дитину стягувачу.
27 березня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_2 за невиконання ухвали суду у подвійному розмірі.
07 листопада 2024 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою боржника ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_2 , про що складено відповідний акт та встановлено, що боржник відсутній та фактичне місце знаходження встановити не можливо. 
Станом на 12 листопада 2024 року вимоги виконавчого документу не виконано, до Відділу повідомлення про виконання ухвали №945/1842/19, постановленої 27 квітня 2021 року Центральним районним судом м. Миколаєва не надходило. 
Державний виконавець вказував, що станом на 12 листопада 2024 року відомості про місце проживання чи перебування боржника відсутні. 
Посилаючись на викладене, державний виконавець просив оголосити розшук боржника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Боржник ОСОБА_2 , діючи через свого представника - адвоката Коренко Т.В., просила відмовити у задоволенні подання державного виконавця про розшук боржника з огляду на те, що стягувачу відомо про її місце перебування, яка разом з дитиною перебуває у Федеративній Республіці Німеччина, про що направлялася тимчасова довідка на проживання, місце проживання, копія договору оренди житла, які перебувають в матеріалах цивільної справи №490/8346/19.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2024 року у задоволенні подання державного виконавця про розшук боржника відмовлено.
Судове рішення мотивовано тим, що державним виконавцем не надано доказів того, що ним вжиті усі, передбачені законодавством заходи, для встановлення місця проживання чи перебування боржника ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Демченко Н.В. посилаючись на незаконність ухвали, неповноту встановлення обставин справи, які мають значення для справи, неправильну оцінку доказів, просив, скасувати ухвалу суду та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи містять достатньо доказів того, що державний виконавець під час здійснення виконавчих дій направляв свої зусилля на встановлення місцезнаходження боржника, представником стягувача залучено низьку документів, які свідчать про пошук боржника. Вважав, що пояснення представника боржника про надання нею до матеріалів справи документів, не є належними доказами, оскільки не відповідають вимогам справжності. На думку стягувача такими документами, зокрема є: дошкільна довідка стосовно ОСОБА_4 , яка містить інформації про гіпотетичне навчання у школі у майбутньому, договір оренди житла на території Федеративної Республіки Німеччина, яка має переклад на німецьку мову, але не завірений компетентними органами та довідка про місце проживання, яка не завірена компетентними органами. 
Окрім того, матеріали справи не містять належних доказів надання стягувачем особисто дозволу на виїзд боржника за кордон, про постійне спілкування боржника із державним виконавцем та надання йому інформації про місцезнаходження.
Підсумовуючи заявник вказував, що на даний час фактично відсутні відомості про місцезнаходження боржника і, це унеможливлює виконання рішення суду державним виконавцем.
Зміст наданих письмових пояснень представника боржника – адвоката Коренко Т.В. є аналогічними за змістом її заперечень на подання державного виконавця.
На день слухання справи від інших учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін виконавчого провадження, державного виконавця, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 27 квітня 2022 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 68893079, згідно якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язана не перешкоджати ОСОБА_1 приймати участь у вихованні та спілкуванні з його внуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також визначено наступний спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні його внука ОСОБА_3 : останні вихідні дні кожного місяця, починаючи із 16.00 годин п`ятниці до 18.00 годин неділі без присутності матері, в тому числі і за місцем проживання позивача з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури та ночівлею за місцем проживання позивача; спільно з онуком відвідувати святкування днів народження позивача та інших близьких родичів о лінії батька з 12.00 годин по 18.00 годин незалежно від дня тижня – за попередньою домовленістю між сторонами.
Ухвала суду про затвердження мирової угоди № 945/1842/19 постановлена 27 квітня 2021 року Центральним районним судом м. Миколаєва.
24 лютого 2023 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою перевірки виконання рішення суду та встановлено, що боржниця рішення суду не виконала, боржниці за місцем виконання рішення суду не виявлено, при цьому боржниця повідомлялася належним чином.
02 березня 2023 року державним виконавцем було здійснено вихід за тією ж адресою та встановлено, що боржниця не виконала рішення суду та не надала дитину стягувачу, про що було складено відповідний акт.
03 березня 2023 року виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_2 враховуючи, що боржниця не виконує ухвалу №945/1842/19 постановлену 27 квітня 2021 року Центральним районним судом м. Миколаєва, у розмірі 1 700,00 грн.
24 березня 2023 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою перевірки виконання рішення суду та встановлено, що боржниця рішення суду не виконала та не надала дитину стягувачу.
27 березня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_2 за невиконання ухвали суду у подвійному розмірі.
07 листопада 2024 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою боржника ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_2 , про що складено відповідний акт та встановлено, що боржниця відсутня та фактичне місце знаходження встановити не можливо. 
Державний виконавець вказував, що станом на 12 листопада 2024 року відомості про місце проживання чи перебування боржниці відсутні.
З матеріалів виконавчого провадження №68893079 слідує, що за наявною інформацією від боржника про виїзд за кордон до моменту відкриття виконавчого провадження, 09 травня 2023 року державним виконавцем направлено запит до Державної прикордонної служби України про надання вичерпної інформації про перетин боржником ОСОБА_2 державного кордону України за період з 01 січня 2022 року по 01 травня 2022 року.
На запит державного виконавця Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України 22 травня 2023 року повідомив, що відомостей щодо перетинання державного кордону України громадянином України ОСОБА_5 , у вказаний період в базі даних не виявлено.
З пояснень наданих представником боржника - адвокатом Коренко Т.В. по справі вбачається, що ОСОБА_2 та її діти перебувають у Федеративній Республіці Німеччина. З копії договору оренди житла слідує, що 01 листопада 2022 року між ТОВ «Тренд Іммобілієн» та ОСОБА_5 укладено договір оренди житлової квартири у будинку на АДРЕСА_3 . З довідки про місце проживання від 02 листопада 2022 року слідує, що ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01 листопада 2022 року в`їхали до квартири за адресою: АДРЕСА_4 . В тимчасовій довідці про погоджену посвідку на проживання від 13 листопада 2023 року слідує, що ОСОБА_2 було задоволено клопотання про надання дозволу на перебування іноземних осіб до 04 березня 2025 року. Цю довідку перекладено перекладачем Сушковою Н.С. та справжність її підпису засвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О., зареєстровано в реєстрі за № 2542. Крім того, у своїх поясненнях боржник зазначила, що згоду на виїзд дитини за кордон надавав батько дитини ОСОБА_8 особисто. Номер телефону вона не змінювала та завжди спілкувалася з державним виконавцем, надавала інформацію про її місцезнаходження.
В судовому засіданні апеляційного суду представник боржниці – адвокат Коренко Т.В. підтвердила місце проживання ОСОБА_2 з сином за адресою вказаною у вищезазначеному договорі оренді житла та спілкування дитини з дідусем. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги апеляційний суд зазначає наступне.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 18 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Як передбачено частиною 4 статті 19 Закону №1404-VІІІ, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
За приписами частини 1 статті 36 Закону №1404-VІІІ у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.
Згідно зі статтею 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд має право витребувати від виконавця всі необхідні документи для вирішення питання про оголошення розшуку. Суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів.
Із пункту 4 розділу ІХ Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802), за неможливості з`ясування місцезнаходження боржника чи дитини державний виконавець звертається з поданням до суду про розшук дитини або боржника.
За змістом указаних правових норм обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені законом. До заходів, які необхідні для своєчасного та повного виконання рішення, зокрема, належить оголошення розшуку боржника.
Підставою для звернення до суду з відповідним поданням є відсутність відомостей про місце проживання чи місце перебування боржника фізичної особи.
Звертаючись до суду з таким поданням, виконавець повинен надати докази про те, що ним вживалися заходи, спрямовані на встановлення фактичного місцезнаходження боржника, але це не дало позитивних результатів. Такими доказами можуть бути: а) отримані відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; б) отримана інформація від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; в) перевірка наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; г) отримана інформація щодо місця роботи боржника; ґ)отримана інформація про боржника з інших джерел.
Отже, звернення виконавця до суду з поданням про розшук боржника фізичної особи повинно бути підтверджене відповідними документами, що обґрунтовують наявність невиконаного виконавчого провадження та безрезультатність виконавчих дій через не виявлення фактичного місцезнаходження боржника.
Зібрані докази вказують на те, що для примусового виконання ухвали від 27 квітня 2021 року Центрального районного суду м. Миколаєва, 27 квітня 2022 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №68893079, за яким ОСОБА_2 мала певні зобов`язання щодо не чинення перешкод ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та надання можливості для їх побачень та спілкування.
Державним виконавцем було з`ясовано, що ОСОБА_2 за адресою зазначеною в ухвалі: АДРЕСА_2 , не проживає.
За змістом запиту державного виконавця до Державної прикордонної служби від 09 травня 2023 року № 32/89 слідує, що за наявною у державного виконавця інформацією від боржника йому було відомо, що вона виїхала за кордон до часу відкриття виконавчого провадження, у телефонному режимі мала зв`язок з державним виконавцем. Таким чином, у період з часу відкриття виконавчого провадження 27 квітня 2022 року по час ухвалення оскаржуваної ухвали 13 грудня 2024 року, боржник ОСОБА_2 повідомляла державного виконавця про своє місце перебування та місце перебування дитини. 
Більш того, повідомлена представником боржника інформація про місце перебування боржника з дитиною у Федеративній Республіці Німеччина не спростована державним виконавцем.
Встановлені обставини у сукупності свідчать про повідомлення боржником свого місцеперебування та проживання.
При цьому, апеляційний суд ураховує, що згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дія якого продовжена до теперішнього часу.
Захист прав дитини гарантовано статтями 3, 12, 16 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року.
Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вимагає визначення найкращих інтересів дитини та передбачає, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може шкодити його здоров`ю та розвитку (рішення від 09 квітня 2019 року у справі «А. В. проти Словенії»).
З урахуванням введення воєнного стану в Україні, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя.
На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що фактичне місцезнаходження боржника відоме, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця та оголошення розшуку боржника.
Доводи апеляційної скарги не спростовують указаний висновок суду.
Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють вирішення питання про оголошення розшуку боржника. Твердження ОСОБА_3 про порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ух валив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки рішення суду, яке оскаржується, постановлено з дотриманням положень матеріального права та вимог процесуального закону, колегія суддів в силу положень статті 375 ЦПК України не вбачає підстав для його скасування, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Оскільки оскаржене судове рішення суду першої інстанції залишено без змін, відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла його представник – адвокат Демченко Наталя Вікторівна, залишити без задоволення.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.        

Головуючий                                                  Н.В. Самчишина

Судді:                                                                 О.В. Локтіонова

Т.В. Серебрякова 

Повний текст постанови складено 18 лютого 2025 року.