ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 березня 2025 року           справа №200/4100/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гайдара А.В.,  Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційні скарги Мандрика Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року у справі № 200/4100/23 (головуючий І інстанції Олішевська В.В.) за позовом Мандрика Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                      В С Т А Н О В И В :

Мандрик Владислав Володимирович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період з 10 жовтня 2022 року по 08 січня 2023 року, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену додаткову грошову винагороду, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період з 10 жовтня 2022 року по 08 січня 2023 року, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суд від 5 грудня 2023 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року у справі - залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 5 серпня 2024 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2023 року - скасовано; cправу №200/4100/23 направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі до 1000000 гривень пропорційно розрахунку на місяць за період 02 січня 2023 року, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від  28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі до 1000000 гривень пропорційно розрахунку на місяць за період 02 січня 2023 року, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від  28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Представник позивача не погодився з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення в частині відмови, прийняти нове про задоволення позову в частині:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн. у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період з 10.10.2022 по 30.11.2022, 01.01.2023, 03.01.2023 по 08.01.2023, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену додаткову грошову винагороду, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн. у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період 10.10.2022 по 30.11.2022, 01.01.2023, 03.01.2023 по 08.01.2023, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Апелянт зазначив, що судом першої інстанції було встановлено наявність довідки виданої командиром військової частини НОМЕР_2 від 08.01.2023 № 3856, відповідно до якої позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони на території Чернігівської області: з 10.10.2022 по 31.10.2022 року; з 01.11.2022 по 30.11.2022 року; з 01.12.2022 по 31.12.2022 року; з 01.01.2023 по 08.01.2023 року. Відтак, у зв`язку з безпосередньою участю у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, позивач набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, за періоди з 10.10.2022 по 31.10.2022 року; з 01.11.2022 по 30.11.2022 року; з 01.12.2022 по 31.12.2022 року; з 01.01.2023 по 08.01.2023 року.
Позивачем надано наступні докази на підтвердження його права на отримання додаткової грошової винагороди у розмірі збільшеному до 100 000 участі: 
- за період з 12.10.2022 по 31.10.2022 - витяг з рапорту від 01.11.2022 № 1464 про нарахування додаткової винагороди 70 000 грн та витяг з рапорту від 01.11.2022 № 1461 про нарахування додаткової винагороди 30 000 грн.; 
- за період з 01.11.2022 по 30.11.2022 - витяг з рапорту від 01.12.2022 № 1888 про нарахування додаткової винагороди 70 000 грн та витяг з рапорту від 01.12.2022 № 1890 про нарахування додаткової винагороди 30 000 грн.;
- за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 року - витяг з довідки про військовослужбовців, які брали у бойових діях або заходах за грудень 2022 та витяг з рапорту від 22.12.2022 № 2188 про нарахування додаткової винагороди 30 000 грн.
Відповідно до архівних відомостей позивачу було виплачено збільшену винагороду у розмірі 70000 грн. за грудень 2022 року у січні 2023 року. 
Відповідно до наданої відповідачем архівної відомості, позивачу у період жовтень-грудень 2022 року виплачувалась винагорода, передбачена постановою КМУ № 168 у розмірі 30000 грн.
Позивач надав витяги із рапортів та довідку про безпосередню участь у бойових діях, відповідно до яких мала бути нарахована додаткова грошова винагорода.
Твердження суду першої інстанції, що у пункті 4 наказу №392-/0/81-22-АГ встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у документах є хибним та таким, що звужує право позивача на отримання додаткової грошової винагороди.
Відповідач не погодився з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог, прийняти нове про відмову в задоволені позову через порушенням норм процесуального, матеріального права, неповне з`ясування обставин справи. 
Апелянт зазначив, що пунктом 2-1 ПКМУ №168 визначено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів, при цьому дана норма застосовується до правовідносин які виникли з 24.02.2022 року.
На виконання пункту 2-1 ПКМУ №168 (ПКМУ № 168 доповнено пунктом 2-1 ПКМУ № 793 від 07.07.2022) Адміністрацією Державної прикордонної служби видано наказ від 30.07.2022 року №392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168». 
Наказом №392-АГ визначено як порядок так і умови виплати додаткової винагороди (у тому числі які документи оформляються для здійснення нарахування і виплати, зокрема у п.4, п.5 наказу визначено перелік документів якими як підтверджується безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях чи заходах з національної безпеки і оборони … так і нараховуються кошти за відповідний період). 
Обов`язок оформлення документів визначених п.4, п.5, п.11 наказу №392-АГ які являються підставою для нарахування і виплати коштів покладено на начальників органів Держприкордонслужби (командирів військових частин), який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі, що підтверджується довідкою, за формою, наведеною у додатку 1, додатку 2 до наказу №392-АГ.
Командир військової частини (на грошовому забезпеченні якого перебуває військовослужбовець) нараховує кошти і видає наказ про виплату підвищеної додаткової винагороди відрядженому військовослужбовцю за дні безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях чи заходах за відповідний період – на підставі і у порядку визначеному наказом №392-АГ, тобто за підтверджуючими документами (довідкою) які надаються командиром до якого направлений військовослужбовець.
Підвищена додаткова винагорода за період перебування позивача у відряджені не нараховувалась та не виплачувалась НОМЕР_3 прикордонним загоном (в/ч НОМЕР_1 ), оскільки начальником прикордонного загону до якого був відряджений позивач не надано підтверджуючих документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 наказу №392-АГ, зокрема за формою, наведеною у додатку 1, додатку 2 до наказу №392-АГ (не надано довідки згідно яких нараховуються виплати).
Згідно п.11 наказу №392-АГ інформація (довідка) на військовослужбовців відряджених дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подається начальниками органів (командиром прикордонного загону до якого відряджено позивача) до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи (командиру НОМЕР_3 прикордонного загону), в яких ці військовослужбовці проходять службу (перебувають на грошовомпу забезпеченні), за формою, наведеною у додатку 2 (у виді довідки визначеної форми) до цього наказу.
У зв`язку з неотриманням довідки до 5 числа (щомісячно) Військовою частиною НОМЕР_1 з метою реалізації вимог Постанови №168 та наказу №392-АГ на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 направлявся лист відповідачем від 25.11.2022 №22/2811-22-вих з клопотанням про надання інформації щодо відряджених військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах, за встановленою формою (у виді довідок) визначених наказом №392-АГ, для нарахування і виплат підвищеної додаткової винагороди. 
На адресу Військової частини НОМЕР_1 від начальника НОМЕР_4 прикордонного загону надійшов лист від 29 листопада 2022 року «Про надання інформації», в якому зазначено, що НОМЕР_4 прикордонний загін не вбачає підстав надання довідок для виплати підвищеної (до 100000 грн.) додаткової винагороди підрозділам (військовослужбовцям) військової частини НОМЕР_1 , за час їх перебування у відрядженні на ділянці НОМЕР_4 прикордонного загону, зокрема:
«Підрозділи (військовослужбовці) які знаходяться у межах Чернігівської і Сумської областей, не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення…» (другий абзац листа). «У зв`язку з вищевикладеним, довідки про військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за вересень та жовтень 2022 року … не опрацьовувались» (четвертий абзац листа).
Враховуючи вищевикладене та встановлений порядок і підстави (механізм) нарахування і виплати підвищеної грошової винагороди до 100 000 гривень: військова частина НОМЕР_1 зобов`язана здійснити нарахування коштів і видати наказ про виплату підвищеної додаткової винагороди до 100000 гривень за період перебування військовослужбовця у відряджені на підставі підтверджуючих документів такої безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах наданих командиром до якого був відряджені військовослужбовці, а такою підставою для відряджених військовослужбовців являється довідки, за формою що встановлена наказом №392-АГ. 
Але відносно позивача, командир до якого був відряджений позивач, не надавав підтверджуючих документів безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах за формою встановленою наказом №392-АГ. Крім того, на звернення відповідача щодо необхідності отримання підтверджуючих документів безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах під час його відрядження до НОМЕР_4 прикордонного загону, ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що підтверджуючі документи не будуть надані у зв`язку з тим, що відрядженні до НОМЕР_4 прикордонного загону військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 не приймали участі у бойових діях і заходах. (лист НОМЕР_4 прикордонного від 29 листопада 2022 року «Про надання інформації»).
Встановлений порядок і підстави (механізм) нарахування і виплати підвищеної грошової винагороди до 100 000 грн. не передбачає іншого порядку і підстав нарахування та виплати коштів відрядженим військовослужбовцям до інших органів (військових частин). Правовою підставою для виплат являються виключно підтверджуючі документи видані органом (військовою частиною) до якої був відряджений військовослужбовець (позивач).
На думку апелянта, відповідач (Військова частина НОМЕР_1 ) діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений вищезазначеними актами з порядку нарахування і виплати підвищеної грошової винагороди до 100000 грн. 
Крім того, у разі надання командиром до якого був відряджений позивач документів для нарахування і виплати підвищеної грошової винагороди відрядженим військовослужбовцям до в/ч НОМЕР_1 за встановленою формою визначеною наказом №392-АГ, відповідач – в/ч НОМЕР_1 зобов`язаний здійснити таку виплату. 
Але, як зазначено вище командир до якого був відряджений позивач не надав НОМЕР_3 прикордонному загону (в/ч НОМЕР_1 ) підтверджуючі документи для виплати підвищеної грошової винагороди відрядженим військовослужбовцям. Таким чином, у відповідача (в/ч НОМЕР_1 ) відсутні правові підстави для здійснення нарахування та виплати позивачу збільшеного розміру додаткової грошової винагороди до 100000 гривень за період перебування військовослужбовця у відряджені, так як військовій частині НОМЕР_1 не надано документи, які підтверджували б дні безпосередньої участі у бойових діях або заходах, визначені наказом №392-АГ.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційних скарг, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для часткового скасування рішення, виходячи з наступного.
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 09.09.2024 № 12/2061 позивач вибув з НОМЕР_5 прикордонного загону на ділянку НОМЕР_4 прикордонного загону та перебував у службовому відрядженні з 09.10.2022 по 10.01.2023 року (а.с. 50).
Згідно витягу з рапорту від 01.11.2022 № 1461, заступником начальника загону – коменданта 1 комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону підполковника подано клопотання про виплату додаткової винагороди у розмірі до 30000 грн., зокрема, позивачу за жовтень 2022 року у кількості 31 день (з 01.10.2022 по 31.10.2022) (а.с. 144, 170).
Згідно витягу з рапорту відвід 01.11.2022 № 1464, заступником начальника загону – коменданта 1 комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону підполковника подано клопотання про виплату додаткової винагороди у розмірі до 70000 грн., зокрема, позивачу за жовтень 2022 року у кількості 20 днів (з 12.10.2022 по 31.10.2022) (а.с. 144 зв.б., 171 зв.б.).
Згідно витягу з рапорту від 01.12.2022 №1890, заступником начальника загону – коменданта 1 комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону підполковника подано клопотання про виплату додаткової винагороди у розмірі до 30000 грн., зокрема, позивачу за листопад 2022 року у кількості 30 днів (з 01.11.2022 по 30.11.2022) (а.с. 145, 171).
Згідно витягу з рапорту від 01.12.2022 №1888, заступником начальника загону – коменданта 1 комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону підполковника подано клопотання про виплату додаткової винагороди у розмірі до 70000 грн., зокрема, позивачу за листопад 2022 року у кількості 30 днів (з 01.11.2022 по 30.11.2022) (а.с. 145 зв.б., 171 зв.б.).
Згідно витягу з рапорту від 22.12.2022 №2188 заступником начальника загону – коменданта 1 комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону підполковника подано клопотання про виплату додаткової винагороди у розмірі до 30000 грн., зокрема, позивачу за грудень 2022 року у кількості 31 день (з 01.12.2022 по 31.12.2022) (а.с. 146, 172).
Згідно витягу з довідки про військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових заходах за грудень 2022 року у складі Військової частини НОМЕР_2 під номером 185 зазначено позивача, період безпосередньої участі – 01.12.2022-31.12.2022; підстава: БР коменданта приккшр НОМЕР_5 ПРИКЗ від 11.10.2022 року № 637/гриф, ЖБД від 21.10.2022 року № 245, ст. 1-10 БР коменданта приккшр НОМЕР_5 ПРИКЗ від 26.10.2022 № 693/гриф (а.с. 146 зв.б., 172 зв.б.)
Листом НОМЕР_4 прикордонного загону від 03.11.2022 № 22/4235-22 Вих. рапорт від 01.11.2022 № 1460 направлено начальнику НОМЕР_3 прикордонного загону (а.с. 176).
Листом НОМЕР_4 прикордонного загону від 08.11.2022 № 22/4314-22 Вих. рапорт від 01.11.2022 № 1464 направлено начальнику НОМЕР_3 прикордонного загону (а.с. 177).
Згідно архівної відомості за 2022 рік позивачу у спірний період виплачувалась винагорода, передбачена постановою КМУ № 168 у розмірі 30000 грн.:
- жовтень 2022 року – 30000 грн., 
- листопад 2022 року – 30000 грн,
- грудень 2022 року – 60000 грн. (а.с. 22 зв.б., 41 зв.б.)
Військовою частиною НОМЕР_2 видано позивачу довідку від 08.01.2023 № 3856 про безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у періоди: з 10.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 08.01.2023.
Підстава: бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби № 165 гриф від 16 вересня 2022 року.
Згідно архівної відомості вбачається нарахування винагороди згідно ПКМУ № 168 (30 тисяч) у жовтні 2022 року  - 30000 грн., у листопаді 2022 року – 30000 грн. у грудні 2022 року - 60000 грн.
Відповідно до архівної відомості відображено нарахування винагороди ПКМУ 168:
- (70 тисяч) січень 2023 року – 70000 грн.; березень 2023 року – 47419,35 грн.
- (30 тисяч) лютий 2023 року – 30000 грн.;
- (100 тисяч) березень 2023 року – 100000 грн. (а.с. 20, 41).
За змістом частини першої статті 6 Закону України від 03 квітня 2003 року № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі – Закон № 661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; .
За пунктом 1 Положення про Адміністрацію Держприкордонслужби, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №   533 (далі – Положення № 533), Адміністрація Держприкордонслужби є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.
Відповідно до пункту 5 Положення № 533 Адміністрація Держприкордонслужби з метою організації своєї діяльності: 3) організовує планово-фінансову роботу в апараті Адміністрації Держприкордонслужби, органах Держприкордонслужби, на підприємствах, в установах, що належать до сфери її управління, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку в установленому законодавством порядку; 4) забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів; 5) контролює діяльність органів Держприкордонслужби, підприємств, установ, що належать до сфери її управління; . 
Відповідно до частини першої статті 14 Закону № 661-IV, до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України. 
Згідно зі статтею 16 Закону № 661-IV умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.
Згідно ч. 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
За ст. 1 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ч. 2  статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
За ч.ч. 1-4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. 
Воєнний стан в Україні триває до теперішнього часу. 
На виконання  Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), якою установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Постановами Кабінету Міністрів України № 350 від 22.03.2022, № 754 від 01.07.2022, №793 від 19.07.2022, № 1066 від 27.09.2022, № 1146 від 08.10.2022, № 43 від 20.01.2023 до Постанови № 168 від 28.02.2022 вносились відповідні зміни та доповнення.
За п. 1 Постанови № 168 (зі змінами, внесеними згідно з  постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Отже, виплата додаткової винагороди військовослужбовцями у розмірі до 100000 грн. здійснюється: 
- на період дії воєнного стану; 
- за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів; 
- на підставі наказу командира.
За п. 2-1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Згідно п. 17 Розділу І «Загальні положення» Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Таким чином, підстави виплати щомісячного додаткового виду грошового забезпечення визначені окремим дорученням Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 (далі - Окреме доручення), яке згідно з п. 13 реалізується з 01.06.2022 без застосування телеграми Міністра оборони України від 02.03.2022 № 248/1196 (крім пункту 5), від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 № 248/1298, від 18.04.2022 № 248/1529.
Враховуючи положення частини 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, пункту 17 Порядку №260,  а також пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 про те, що підстави та умови виплати грошового забезпечення можуть визначатися Міністром оборони України, вказане вище Окреме доручення підлягає застосуванню у спірних правовідносинах. 
За п. 1 Окремого доручення № 912/з/29 під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах у період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи ) слід розуміти виконання військовослужбовцем бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил Оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій.
На період дії воєнного стану додаткова винагорода військовослужбовцю Держприкордонслужби збільшується до 100000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, який перебуває безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Виплата цієї винагороди військовослужбовцю, який перебуває у відрядженні, здійснюється за наказом начальника органу Держприкордонслужби за місцем служби такого військовослужбовця. 
Згідно п. 3 Окремого доручення документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів слід здійснювати на підставі таких документів: 
- бойовий наказ (розпорядження); 
- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 
- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах також передбачено надання довідки керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
У підставах про видання таких довідок (додаток № 1 або додаток № 2 до Окремого доручення) обов`язково передбачено зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
За п. 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. слід здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.
В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн. за місяць вказано обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до Окремого доручення).
Отже, передбачені п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 умови виплати додаткової винагороди, зокрема «безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів», мають бути документально підтверджені конкретними наказами, журналами бойових дій, рапортами, на підставі яких складається довідка керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини, і посилання на які мають бути в ній зазначені.
З метою виконання вимог Постанови № 168 та врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України видано накази від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» (далі - Наказ №392-АГ) та від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» (далі - Наказ № 628-АГ), яким скасовано дію Наказу № 392-АГ.
Згідно п. 2 Наказу № 392-АГ заходами, передбаченими абзацом другим пункту 1 цього наказу, визначається виконання у відповідні дні військовослужбовцем: 1) бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України; 2) бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійна розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами; 3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з і виявлення та огневого ураження повітряних цілей; 4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; 5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником; 6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження; 7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; 8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які: виконують завдання у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням 3 противником.
За п. 4 Наказу № 392-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: 1) бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад; 3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
За абз. 1-3 п. 5 Наказу № 392-АГ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього Наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.
Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця. У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу.
Згідно п. 10 Наказу № 392-АГ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу та підготовку проєкту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 цього наказу, в органах Держприкордонслужби покладено на штаб органу, а у випадку відсутності штабу – на підрозділ (посадову особу), який веде облік бойових дій.
Надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу.
За абз. 1, 2 п. 11 Наказу № 392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.
За п. 12 Наказу № 392-АГ виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби – на підставі наказів вищих начальників (командирів).
До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.
З 1 грудня 2022 року був уведений в дію наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», яким був дещо змінений перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 Постанови № 168, але залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.
Апеляційний суд, враховуючи правову позицію Верховного Суду в постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23, застосовує до спірних правовідносин накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ і від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ.
Крім того, позиція Верховного Суду з цього приводу, яка висловлена у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23, стисло полягає у такому: «документування (фіксація) у спірний період органами Держприкордонслужби безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях і заходах та фактична виплата їм додаткової винагороди до 100000 гривень відповідно до приписів наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ і від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ унеможливлює застосування іншого механізму реалізації постанови Кабінету Міністрів України №168 до правовідносин, що вже відбулися.
За відсутності цих відомчих нормативно-правових актів не здійснювався би облік особового складу, який мав право на збільшену додаткову винагороду, що призвело б до невиплати цієї частини грошового забезпечення військовослужбовцям.
Таким чином, відповідаючи на поставлені перед судом касаційної інстанції питання (пункти 2 і 3 аргументів касаційної скарги), Верховний Суд дійшов висновку про те, що застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, у спірний період підлягають накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ і від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ. Протилежний висновок поставив би питання необхідності повернення вже виплачених на підставі цих наказів сум додаткової винагороди». 
Наприкінці Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі №   200/193/23 зазначив, що «передбачений пунктами 4 і 5 наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ (пунктами 3 і 7 наказу від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ) перелік документів, що в сукупності підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах (у тому числі довідка (список), складена керівником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії, про безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі), майже повністю дублює відповідний перелік документів, визначений пунктом 3 розділу IV Інструкції № 188, тому застосування судами в цій частині Інструкції № 188 замість наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ не призвело до неправильного вирішення справи». 
Отож, можна стверджувати, що у вимірі подібних обставин Верховний Суд висловив позицію, за якою: Інструкція № 188 не може застосовуватися до правовідносин, які стосуються додаткової винагороди, виплата якої встановлена Постановою № 168 і пов`язана з дією воєнного стану; воднораз накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ і від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ, позаяк встановлюють порядок і умови виплат, які передбачені Постановою № 168, можуть застосовуватися до правовідносин, які виникають у зв`язку із застосуванням/реалізацією приписів пункту 1 цієї Постанови. 
Зазначеної позиції (підходу) щодо застосовності наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ і від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ до правовідносин, які, подібно до спірних, виникли у зв`язку з (не)виплатою військовослужбовцям Держприкордонслужби додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, у період вересень-грудень 2022 року Верховний Суд дотримувався також під час розгляду інших справ такої самої категорії, як ця. 
Приміром, у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 200/216/23 Верховний Суд, слідуючи позиції, яка була започаткована у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23, звернув увагу іще на умови (контекст), за яких (якого) Адміністрація Держприкордонслужби видала згадувані накази, а також на мету їх видання, позаяк у тій справі скаржник теж наполягав на тому, що згадувані акти Адміністрації Держприкордонслужби не можуть застосовуватися до відносин, пов`язаних з виплатою додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168. 
Висловивши свої міркування з цього приводу касаційний суд у постанові від              26 червня 2024 року у справі № 200/216/23 підсумував, що в наказах Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ, від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ виписані ті умови і порядок, які покликані були сприяти практичній реалізації приписів пункту 1 Постанови № 168, аби, з одного боку, ті військовослужбовці, які залучені до виконання бойових завдань / заходів, отримали додаткову винагороду, що теж є однією з умов бойової і мобілізаційної готовності Держприкордонслужби, а з іншого – забезпечити ефективне і цільове використання бюджетних коштів.
З цієї позиції, за текстом постанови Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 200/216/23, видання зазначених наказів [Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ, від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ] не можна вважати (сприймати) як вияв свавілля чи як неправомірний спосіб обмежити (позбавити) отримання додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168. Знову таки, накази, про які йде мова, видані для того, щоб реалізувати приписи пункту 1 Постанови № 168, адже виплата додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн передбачена за участь у бойових діях або здійсненні заходів, які, аби військовослужбовець був належно і заслужено винагороджений, повинні мати документальне оформлення. Відповідно приписи, які містять згадувані накази Адміністрації Держприкордонслужби, проєктовані передовсім на органи (військові частини) і їхніх посадових осіб, на яких покладається таким чином обов`язок вести облік військовослужбовців, документувати факти їхньої залученості до бойових дій та/або заходів, за які встановлена додаткова винагорода у розмірі до 100000,00 грн, а також надсилати ці документи за належністю з метою виплати військовослужбовцям заслуженої винагороди.
Інакше кажучи, як зазначено далі у цій постанові касаційного суду, приписи наказів Адміністрації Держприкордонслужби не встановлюють додаткових зобов`язань чи правил поведінки для тих військовослужбовців, які мають (набули) право на додаткову винагороду у розмірі до 100000,00 грн, передбачену пунктом 1 Постанови № 168, яке [право] виникає у них з настанням відповідних обставин (ситуацій, умов), які, в значенні згадуваних приписів Постанови № 168, є підставою для виплати цієї винагороди. Тому уніфікація розуміння (з містовного наповнення) цих «обставин» не покладає на військовослужбовців – у відносинах, що виникають у зв`язку з виконанням наказів командирів (начальників), надто в умовах воєнного стану – додаткових обов`язків (вимог) як умови для отримання додаткової винагороди. Приписи згадуваних наказів Адміністрації Держприкордонслужби, якщо зважити також на підстави і мету їх видання, виконують радше забезпечувальну роль (функцію) щодо норм, які встановлюють право на додаткову винагороду (у цьому контексті мовиться про пункт 1 Постанови № 168), або, іншими словами, є похідними від останніх. 
Наприкінці касаційний суд у постанові від 26 червня 2024 року у справі  № 200/216/23 зазначив, що регламентація умов і порядку виплати додаткової винагороди (про необхідність якої [регламентації] зазначено в пункті 2-1 Постанови № 168) з боку Адміністрації Держприкордонслужби шляхом видання наказів від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ, від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ, не може інтерпретуватися як спосіб позбавлення чи обмеження права військовослужбовців Держприкордонслужби на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн. З тих самих міркувань касаційний суд, вторуючи позицію Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23, вважав правомірним застосування зазначених наказів Адміністрації Держприкордонслужби до правовідносин, які пов`язані з виплатою додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн військовослужбовцям Держприкордонслужби, зокрема у період з 26 вересня 2022 року по 31 грудня 2022   року. 
За матерілами цієї справи позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , проте у спірний період часу був відряджений для виконання обов`язків військової служби до Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Згідно ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, зазначив наступне.
«.. надані рапорти про виплату позивачу збільшеної винагороди до 70000 грн. за жовтень – грудень 2022 року взагалі не містять підстав їх видання.
Наданий до матеріалів справи журнал бойових дій не містить жодних відомостей щодо участі позивача у бойових діях за період з 10.10.2022 по 17.11.2022 включно.
Зазначені у журналі бойових дій відомості за період з 18.11.2022 по 30.11.2022, дати, до якої діяв Наказ 392-АГ, містять записи за 18.11.2022 та 29.11.2022.
Проте, вказані записи не містять відомостей про обставини, передбачені п. 2 Наказу 392-АГ для виплати позивачу винагороди до 100000 грн.
Суд зазначає, що збільшену винагороду у розмірі 70000 грн. за грудень 2022 року позивачу виплачено у січні 2023 року.
Рапорт про нарахування спірної винагороди у будь-якому розмірі за період з 01.01.2023 по 08.01.2023 в матеріалах справи відсутній.
Разом з тим, відомості у журналі бойових дій містять записи за 02.01.2023, 04.01.2023, 05.01.2023.
Суд зазначає, що зазначені у журналі бойових дій відомості за 04.01.2023, 05.01.2023 не містять опису бойових дій, які б надавали позивачу право на отримання збільшеної винагороди до 100000 грн, передбаченої п. 2, п. 9 Наказу № 628- АГ.
Разом з тим, з наданого журналу бойових дій судом встановлено, що 02.01.2023 року позивач спостерігав 1 БПЛА (типу квадрокоптер), який рухався паралельно кордону. Відкрито вогонь на ураження, ціль не уражено.
Вказані обставини відповідають п.п. 5 п. 2 Наказу № 628-АГ, а саме: виконання бойових завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей.
За таких обставин, суд доходить до висновку про протиправність дій відповідача в частині ненарахування та невиплати позивачу збільшеної винагороди до 100000 грн. за 02.01.2023, тобто, за один день».
Апеляційний суд, не погоджує такі висновки суду першої інстанції та враховує наступне.
Вивченням наявних в матеріалах справи письмових доказів (витягів з рапортів: від 01.11.2022 № 1461, від 01.11.2022 № 1464, від 01.12.2022 №1890,  від 01.12.2022 №1888, від 22.12.2022 №2188;  витягу з довідки про військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових заходах за грудень 2022 року у складі Військової частини НОМЕР_2 ; архівної відомості за 2022 рік; довідки від 08.01.2023 № 3856 про безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області; архівних відомостей за 2022-2023 роки; витягу з журналу бойових дій Прикордонної комендатури швидкого реагування № НОМЕР_6 НОМЕР_3 прикордонного загону в охороні (обороні) державного кордону або веденні бойових дій щодо позивача (а.с. 144-146, 170-172, 161, 200), на думку апеляційного суду, підтверджено участь позивача у бойових діях або заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в період з:
- 12.10.2022 року (ведення стабілізаційної роботи щодо недороконності державного кордону; бойовий наказ АДПСУ від 16.09.2022 року № 165 (гриф), бойове розпорядження НОМЕР_5 ПРИКЗ від 11.10.2022 року № 637 (гриф), бойове розпорядження НОМЕР_5 ПРИКЗ від 21.10.2022 року № 669 (гриф), бойове розпорядження НОМЕР_5 ПРИКЗ від 26.10.2022 року № 693 дск;
- 18.11.2022 (повідомлення про вибухи)
- 29.11.2022 (повідомлення про вибухи)
- 23.12.2022 (повідомлення про вибухи)
-02.01.2023 (візуальне спостреження БПЛА, відкриття вогню на ураження)
-04.01.2023 (повідомлення про вибухи)
-05.01.2023 (повідомлення про опрацювання РСП зеленого вогню).
Отже, відповідач протиправно обмежив виплату позивачу винагороди згідно Постанови № 168 в розмірі до 100000 грн. за цей період.
При цьому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позову за період 02.01.2023 року, проте, дійшов помилкових висновків щодо відмови у задоволені вимог за період: 18.11.2022 року, 29.11.2022 року, 23.12.2022 року, 04.01.2023 року, 05.01.2023 року.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позову:
- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі до 1000000 гривень пропорційно розрахунку на місяць за період: 18.11.2022 року, 29.11.2022 року, 23.12.2022 року, 02.01.2023 року, 04.01.2023 року, 05.01.2023 року, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від  28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі до 1000000 гривень пропорційно розрахунку на місяць за період: 18.11.2022 року, 29.11.2022 року, 23.12.2022 року, 02.01.2023 року, 04.01.2023 року, 05.01.2023 року, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від  28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням виплачених сум.
Також, апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, наявність яких і посилання на які визначені в постановах Кабінету Міністрів України № 168 і № 240 та Окремому дорученні Міністра оборони України № 912/з/29, які підтверджували б обставини участі позивача в іншій періоду часу щодо спірного періоду у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. 
Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 73 КАС України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).
Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку що внаслідок неповного з`ясування обставин, невідповідності висновків суду обставинам справи, суд першої інстанції  дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в частині періоду: 18.11.2022 року, 29.11.2022 року, 23.12.2022 року, 04.01.2023 року, 05.01.2023 року, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у задоволені вимог щодо нарахування та виплати спірної винагороди за цей період, з прийняттям нової постанови в цій частині про задоволення позову, в іншій - без змін.
Щодо судових витрат.
За ч.ч. 1-3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову в цій справі згідно п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому відсутні правові підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                      П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Мандрика Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Апеляційну скаргу  Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року у справі № 200/4100/23 за позовом Мандрика Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії  - скасувати в частині відмови у задоволені позовних вимог щодо нарахування та виплати спірної винагороди за період: 18.11.2022 року, 29.11.2022 року, 23.12.2022 року, 04.01.2023 року, 05.01.2023 року.
Прийняти нову постанову в цій частині.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі до 1000000 гривень пропорційно розрахунку на місяць за період: 18.11.2022 року, 29.11.2022 року, 23.12.2022 року, 04.01.2023 року, 05.01.2023 року, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі до 1000000 гривень пропорційно розрахунку на місяць за період: 18.11.2022 року, 29.11.2022 року, 23.12.2022 року, 04.01.2023 року, 05.01.2023 року, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від  28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням виплачених сум.
У задоволені решти вимог - відмовити.
В решті рішення суду залишити без змін.
Повний текст постанови складений 18 березня 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                            А.В. Гайдар

                                                                                                   Е.Г. Казначеєв