Справа № 361/11528/24                                                          Головуючий в суді І інстанції - Сіренко Н.С.
Провадження № 33/824/1342/2025                                                                         Головуючий - Олійник В.І. 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
17 лютого 2025  року                                                                                                    м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Процика Дмитра Григоровича - захисника ОСОБА_1 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП: НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - 
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Згідно з постановою суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 174816 від 16.11.2024 року 16.11.2024 року об 00:55 годині за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Калинівка по вулиці Чернігівській, 12 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf (державний номерний знак НОМЕР_2 ) з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130  КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, адвокат Процик Д.Г. - захисник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Скаргу обґрунтовує тим, що автомобіль марки/модель «VOLKSWAGEN Golf» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції по вулиці Чернігівська, 12 в с. Калинівка Броварського району Київської області, тобто за межами а/д М-01 Київ-Чернігів-Н. Яриловичі. 
Таким чином, у разі виявлення поліцейськими Батальйону ПП в м. Бориспіль УПП у Київській області будь-якого порушення в м. Бровари та Броварського району, ОКРІМ а/д М-01 Київ-Чернігів-Н.Яриловичі, то останні зобов`язані були повідомити Броварське РУП ГУНП в Київській області, як найближчий орган поліції, працівники поліції якого були б уповноважені на оформлення та складання будь-яких процесуальних документів. Однак поліцейський Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області про обставину, вказану у протоколі, не повідомив найближчий орган поліції та не маючи спеціальних повноважень незаконно склав протокол. 
Зазначає, що з урахуванням викладеного вбачається, що поліцейський Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області ОСОБА_2 не мав права на складання протоколу в м. Бровари та Броварського району, ОКРІМ а/д М-01 Київ-Чернігів- Н. Яриловичі, так, як не наділений спеціальними повноваженнями на обслуговування такої території.
Вказує, що у розумінні ст.251 КУпАП протокол не може бути визнаний належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він складений не уповноваженою на те особою.
Стосовно тверджень судді місцевого суду, що водій ОСОБА_1 чи його представник Процик Д.І. не оскаржували дії співробітників поліції, тобто не зверталися до суду з позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівників поліції до його керівництва, наголошує апеляційному суду, що протокол про адміністративне правопорушення від 16.11.2024 року серії ЕПР1 №174816 не може бути самостійним предметом судового розгляду в порядку КАС України, а отже його спростування вирішується в судовому порядку під час вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник -  адвокат Процик Д.Г. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Процика Д.Г., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно приписів ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд, у відповідності з вимогами ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
За правилами ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 16.11.2024 року о 00:55 годині за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Калинівка по вулиці Чернігівській, 12 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf (державний номерний знак НОМЕР_2 ) з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130  КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що докази, які містяться в матеріалах справи, є належними, допустимим та такими, що доводять винуватість       ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух» (зі змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Зокрема, вина ОСОБА_1  підтверджується: 
-          протоколом про адміністративне правопорушення від 16.11.2024 року серії ЕПР1 №174816, який відповідає вимогам статті 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила, а отже, є належним та допустимим доказом у справі (а.с.2); 
-          актом огляду та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння до КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» від 16.11.2024 року із записами «огляд не проводився (водій відмовився)», в яких зафіксовані виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.6, 7); 
-          відеозаписом з бодікамери нагрудної камери поліцейського, в якому зафіксовано відмову водія транспортного засобу ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі, при цьому останній повідомляв поліцейському різні причини для відмови: «…я стояв на місці…», «…рухався заднім ходом, це ж не по дорозі їхав…», «…я ж нікого не придавив, 300 м і я вдома…», «…я не їхав, докажіть…», «…це моя машина, в мене її вкрали…», після чого працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. На другому та третьому файлі записано відеозаписи з камери відеоспостереження магазину «Фора» та запис з відеореєстратора з патрульного автомобіля з фіксацією руху транспортного засобу заднім ходом, після чого до нього під`їхав патрульний автомобіль, з якого вийшли працівники поліції та підійшли до водія (а.с.12).
Ставити під сумнів дані докази у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.
Зазначена у протоколі інформація відповідає обставинам, зафіксованим на долученому до протоколу відеофайлі. 
Слід зазначити, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України і утворює самостійний склад правопорушення, так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд першої інстанції вірно зауважив, що п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі. Разом з тим, вказаний протокол складено поліцейським 1 взводу 3 роти БПП в м. Бориспіль у Київській області Пархоменком В.Г. у смт. Калинівка Броварського району Київської області. Згідно наданої адвокатом Проциком Д.Г. документації БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП здійснює оперативне реагування та обслуговування автомобільної дороги М-01 (Київ-Чернігів-Нові Яриловичі) в межах адміністративно-територіального розподілу Київської області (від меж м.Києва до меж Чернігівської області), при цьому автошлях М-01 Київ-Чернігів проходить через населені пункти Броварського району, в тому числі селище Калинівка.
Відтак, безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо складення не уповноваженою на те особою протоколу про адміністративне правопорушення.
Інші доводи апеляційної скарги суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення  ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Зазначене ним порушення спростовується матеріалами справи, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження.
Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги адвоката Процика Д.Г. - захисника ОСОБА_1 .
 
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу адвоката Процика Дмитра Григоровича - захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 січня   2025 року залишити без змін.
 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського 
апеляційного суду                                                                                       В.І. Олійник