ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/5339/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 грудня 2024 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача:                     Беспалова О. О., суддів: Парінова А.Б., Ключковича В. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження, у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 07.10.2020р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ГУ Національної поліції у Київській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Київській області, викладену в листі від 20 листопада 2019 року №29/Г-701 у проведенні призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2015 року №850 - ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Київській області призначити ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу за встановленою 18 липня 2016 року 2 групою інвалідності, захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, у розмірі права на отримання одноразової грошової допомоги визначеного відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2016 року, а саме 200 кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 18 липня 2016 року та виплатити ОСОБА_1 грошову суму одноразової грошової допомоги від призначеного 200 кратного розміру одноразової грошової допомоги з врахуванням відмінусування від визначеної суми одноразової грошової допомоги вже отриманої грошової суми розміром 144  000, 00 (сто сорок чотири тисячі) гривень.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі. 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, у якому відповідач наголошує, що в апеляційній скарзі позивач не наводить жодних підстав та доводів для спростування висновків та позиції суду.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у період з 13.02.1995 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, в подальшому 07.11.2015 року прийнятий на службу до поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 26.01.2016 року №21 о/с позивача звільнено з посади заступника начальника відділу поліції - начальника кримінальної поліції Білоцерківського відділу поліції з 26.01.2016 року на підставі пп.2 п.1 ст.77 (через хворобу)    Закону України "Про Національну поліцію".
Згідно свідоцтва про хворобу від 21.01.2016 року №51/Зв військово-лікарська комісія ДУ "ТМО МВС України по Київській області" позивачу встановлені захворювання, які так, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
У зв`язку з наявністю вказаних захворювань позивачу встановлена II група інвалідності, що підтверджується випискою з акту огляду Медико-соціальною експертною комісією.
Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія АГ № 0007435 від 18.07.2016 року, позивач має ступінь втрати професійної працездатності 70%.
Позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому другої групи інвалідності, яка йому була встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС.
Відповідачем, на підставі рішення про здійснення виплати одноразової грошової допомоги 22.06.2018 виплачено ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу на в сумі 144 000, 00 гривень.
15.10.2019 позивач повторно звернувся із заявою до відповідача про проведення виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення одноразової грошової допомоги при смерті працівника міліції, встановлення інвалідності, втрати працездатності без встановлення інвалідності, затвердженого Постановою КМУ №850 від 21.10.2015 року (в подальшому Порядок 850), щодо призначення йому 200 - кратного розміру грошової допомоги відповідно до Порядку 850 з урахуванням виплаченої суми у розмірі 144 000, 00 гривень.
Листом відповіддю №29/Г-701 від 20.11.2019 року відповідач відмовив у призначенні виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку 850 з причин, що за Порядком 850 одноразова грошова допомога призначається лише працівникам міліції. До того ж зазначив, що пройшов термін більше 3 років з моменту встановлення інвалідності до дати звернення.
Позивач, вважаючи відмову відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму протиправною, звернувся за захистом своїх прав до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII "Про міліцію" (далі - Закон № 565-XII) та Порядком № 850.
Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
На виконання вимог статті 23 Закону № 565-XII, постановою № 850 затверджено Порядок № 850.
В силу пункту 3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).
Згідно пунктом 5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII (набрав чинності 07 листопада 2015 року), визнано таким, що втратив чинність Закон № 565-XII.
Разом з тим, за змістом пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.
Відповідно до частини другої статті 97 Закону № 580-VIII, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті чи втрати працездатності поліцейського встановлюється МВС.
З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону № 580-VIII, наказом МВС від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок № 4, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.
Наказом МВС від 12 вересня 2016 року № 916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22 вересня 2016 року, пункт 5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.
Пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 4 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку №4).
Як вбачається з матеріалів справи, що 07 листопада 2015 року позивача прийнято на службу до ГУ Нацполіції, тобто, з цієї дати на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону № 580-VIII, а порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги урегульовано Порядком № 4.
Суд звертає увагу, що датою встановлення позивачу інвалідності, є 18.07.2016, тобто право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло саме 18.07.2016.
Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, вирішуючи питання визначення порядку та належного органу, до компетенції якого входить призначення та виплата одноразової грошової допомоги поліцейському, якому інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 822/764/18 висловила правову позицію, згідно якої поліцейський, який проходить службу в поліції, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 580-VIII, виплата якої здійснюється відповідним підрозділом Національної поліції за останнім місцем служби поліцейського на підставі Порядку № 4.
Відтак, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що оскільки право у позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло у період дії Закону № 580-VIII та Порядку № 4, то йому підлягає нарахуванню і виплаті одноразова грошова допомога у розмірі, передбаченому саме цим Законом, а не Законом № 565-ХІІ та Порядком № 850.
Відповідно до Закону № 580-VIII (у редакції чинній на момент встановлення інвалідності) , а саме стаття 99 цього закону, була викладена наступним чином:
"Розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги: ч. 4) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності: а) I групи - 120 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; б) II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; в) III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб. 
Отже, позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги  - 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.
Як вбачається з матеріалів справи, спірну допомогу у розмірі, передбаченому Законом № 580-VIII та Порядком № 4 (90 розмірів прожиткового мінімуму), встановленого для працездатних осіб, в якому прийнято рішення про виплату, позивачу вже було виплачено відповідачем, що підтверджується копією банківської виписки на отримання грошової суми у розмірі 144000,00 грн.
З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до цілком обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                                   	                   О. О. Беспалов	
Суддя 	                         В. Ю. Ключкович	
Суддя	                 А.Б. Парінов	

(Повний текст постанови складено 30.12.2024року)