П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
———————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 р. Категорія 112010200	м. Одеса	Справа № 420/13830/24	
Перша інстанція: суддя Хурса О. О.,
час і місце ухвалення: спрощене провадження, 
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 28.03.2024, в якій просив поновити нарахування і виплату пенсії за вислугу років. Листом № 11727-10626/Т-02/8-1500/24 від 11.04.2024 відповідач повідомив, що для поновлення пенсії позивачу необхідно звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру), з паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків, трудовою книжкою, дипломом про навчання за денною формою, військовим квитком (за наявності), атестатом про припинення виплати пенсії та заявою з банківської установи про відкриття особового рахунку. Також відповідач вказав, що питання пенсійного забезпечення осіб, прибувших з АР Крим, на законодавчому рівні не визначено. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо припинення виплати пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 28.03.2024 про поновлення пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 28.03.2024 про поновлення пенсії за вислугу років та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не врахував, що для поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання необхідні, зокрема, пенсійна справа та документи, які містять інформацію про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання. Також, з позовом позивач звернувся в 2024 році, при цьому позовні вимоги стосуються перерахунку починаючи з 28.03.2024 року, а тому позивачем було пропущено строки позовної давності без поважних на те підстав.
ОСОБА_1 було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, позивач вказує, що необхідність витребування матеріалів паперової пенсійної справи стосується осіб, які проживають на тимчасово окупованій території. Натомість, позивач має статус внутрішньо переміщеної особи.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що позивач до березня 2014 року проживав на території АР Крим та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 25.09.2012, та у березні 2014 року, у зв`язку із тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим та міста Севастополь російською федерацією, виплата пенсії органами пенсійного фонду України припинилась.
ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки № 5138-5000392544 від 07.09.2021 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
28.03.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив поновити нарахування і виплату пенсії за вислугу років.
11.04.2024 року листом № 11727-10626/Т-02/8-1500/24 відповідач повідомив, що для поновлення пенсії позивачу необхідно звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру), з паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків, трудовою книжкою, дипломом про навчання за денною формою, військовим квитком (за наявності), атестатом про припинення виплати пенсії та заявою з банківської установи про відкриття особового рахунку. Також відповідач вказав, що питання пенсійного забезпечення осіб, прибувших з АР Крим, на законодавчому рівні не визначено.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо припинення виплати пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції зазначив, що всупереч п. 4.3. Порядку № 22-1, пенсійний орган не прийняв рішення про поновлення виплати пенсії або про відмову у поновленні виплати пенсії, а листом повідомив позивача про те, що для поновлення пенсії позивачу необхідно звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру), з паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків, трудовою книжкою, дипломом про навчання за денною формою, військовим квитком (за наявності), атестатом про припинення виплати пенсії та заявою з банківської установи про відкриття особового рахунку. Також відповідач вказав, що питання пенсійного забезпечення осіб, прибувших з АР Крим, на законодавчому рівні не визначено. Таким чином, суд прийшов до висновку, що пенсійний орган не розглянув по суті заяву ОСОБА_1 від 28.03.2024 та всупереч п. 4.3. Порядку № 22-1 не прийняв рішення про поновлення виплати пенсії або про відмову у поновленні виплати пенсії.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку; Мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом; Соціальні послуги - послуги, що надаються особам за рахунок коштів Пенсійного фонду на умовах та в порядку, визначених цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Отже, за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України незалежно від місця проживання та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.
Зазначений підхід узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 30.01.2020 у справі №489/5194/16-а та від 30.09.2021 у справі № 540/4060/20.
Відповідно до ст. 58-1 Закону № 2262, припинення та поновлення виплати пенсії військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей проводиться в порядку, встановленому цим Законом та статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону №1058-IV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 року (далі Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке, крім іншого, гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Підставою оскаржуваної відмови у поновленні виплати пенсії позивачеві слугувало те, що наразі відповідач не може провести процедуру витребування пенсійної справи позивача з російської федерації для виплати пенсії за новим місцем реєстрації, а тому відмовив у поновленні виплати пенсії до врегулювання питання на законодавчому рівні.
Отже, право пенсіонера на отримання пенсії не повинно бути поставлене в залежність від можливості пенсійного органу підтвердити припинення виплати пенсії останньому за попереднім місцем проживання.
Відповідно до п. 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 (далі – Порядок № 22-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1).
Відповідно до п. 2.8. Порядку № 22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. 
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта, що для поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання необхідні, зокрема, пенсійна справа та документи, які містять інформацію про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу, що підтверджується довідкою № 5138-5000392544 від 07.09.2021, отже, станом на дату розгляду його заяви та надання відмови на неї відповідачу було достеменно відомо про зареєстроване місце проживання позивача.
Відповідно до п. 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. 
Відповідно до п. 4.8 Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронні довірчі послуги» та Закону України «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.
Отже, наведені відповідачем обставини (відсутність паперової пенсійної справи) не є перешкодою для виконання відповідним органом Пенсійного фонду покладеного на нього обов`язку.
Крім того, відповідач не був позбавлений можливості зробити відповідні запити до банківської установи, в якій позивач отримував пенсію з метою отримання інформації про його пенсійні виплати.
Також аналіз наведених вище норм законодавства у контексті спірних правовідносин дає підстави для висновку, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю її пенсійної справи, а протилежне позбавляє її права на її відновлення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.09.2021 у справі № 308/3864/17.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з листа № 11727-10626/Т-02/8-1500/24 від 11.04.2024 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача у зв`язку з відсутністю законодавчого врегулювання правового питання щодо відновлення/продовження пенсійних виплат особам, які перемістились з тимчасово окупованої території АР Крим за відсутності можливості отримання документів, необхідних для визначення умов поновлення пенсійної виплати.
Тобто, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження наявності підстав для відмови у поновленні виплати пенсії позивачу відповідно до чинного законодавства України.
Відповідно до п. 4.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005   № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Однак всупереч п. 4.3. Порядку № 22-1, пенсійний орган не прийняв рішення про поновлення виплати пенсії або про відмову у поновленні виплати пенсії, а листом повідомив позивача про те, що для поновлення пенсії позивачу необхідно звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру), з паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків, трудовою книжкою, дипломом про навчання за денною формою, військовим квитком (за наявності), атестатом про припинення виплати пенсії та заявою з банківської установи про відкриття особового рахунку. Також відповідач вказав, що питання пенсійного забезпечення осіб, прибувших з АР Крим, на законодавчому рівні не визначено.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що пенсійний орган не розглянув по суті заяву ОСОБА_1 від 28.03.2024 та всупереч п. 4.3. Порядку № 22-1 не прийняв рішення про поновлення виплати пенсії або про відмову у поновленні виплати пенсії.
Доводи апелянта, що позивачем було пропущено строки позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду в 2024 році, при цьому позовні вимоги стосуються перерахунку починаючи з 28.03.2024 року, судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки позивач звернувся до суду з позовною заявою про прийняття рішення про поновлення пенсії у строки, визначені ст. 122 КАС України.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року по справі № 420/13830/24, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.  

           Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
           Судді	  	А.Г. Федусик    О.І. Шляхтицький