ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/354/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/12392/24 Категорія: 310020000  	Пироженко С. А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       05 лютого 2025 року                                                                                                м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Новіков О.М., Сіренко Ю.В.	

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Заруби С.О. на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.12.2024 (повний текст складено 04.12.2024, суддя в суді першої інстанції Пироженко С.А.) у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

в с т а н о в и в :

у жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у цій справі, мотивуючи тим, що з 08.10.2022 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач ухиляється від матеріального утримання дитини.
Вказує, що вона не має змоги працювати, оскільки здійснює догляд за дитиною до трьох років, самостійного доходу не має, на утримання дитини отримує державну допомогу в розмірі 860 грн. на місяць, але така допомога є недостатньою для повноцінного забезпечення всіх потреб дитини. Зазначає, що відповідач працює, тому отримує доходи, інших утриманців не має, отже може та повинен сплачувати кошти на утримання дитини та дружини до досягнення дочкою трьох років.
За наведених підстав позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі частини доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.12.2024 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти, на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 17.10.2024.
В решті позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи рішення в частині вимог про стягнення аліментів на утримання позивача суд прийшов до висновку, що на даний час позивач потребує коштів на своє утримання. Разом з цим, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі частини всіх доходів щомісячно суд визнав завищеними, оскільки позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами необхідність саме такого розміру аліментів та можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині розміру стягнення аліментів на утримання позивача, представник відповідача адвокат Заруба С.О. подала 08.01.2025 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення у вказаній частині та, що вбачається зі змісту апеляційної скарги, ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 17.10. 2024. Вказує, що в оскаржуваній частині рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
Зазначає, що відповідач є особою з інвалідністю другої групи, має безліч хвороб, які були пов`язані з проходженням військової служби. Тому, скаржник вважає, що стягнення з нього аліментів на утримання колишньої дружини в розмірі 1/6 частини його заробітку ставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки переважну більшість свого заробітку він витрачає на своє лікування.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вказуючи на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У даному випадку предметом спору є вимоги про стягнення аліментів, розмір яких не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Оскільки предметом апеляційного оскарження є лише часткове задоволення судом позову в частині стягнення аліментів на утримання позивача перегляд рішення апеляційним судом здійснюється саме в цій частині.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що сторони з 08.10.2022  перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину -  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю. Позивач у позові зазначає, що вона працювати не має змоги, оскільки здійснює догляд за дитиною до трьох років. Джерел доходу, окрім державної допомоги в розмірі 860 грн. на місяць, не має. 
Правовідносини сторін у справі, які виникли на підставі викладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.
Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Згідно частини другої статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.
Отже, частина четверта статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.
Таким чином, особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - неможливості чоловіка надавати таке утримання.
Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (стаття 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки стаття 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Як убачається з матеріалів справи, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження неможливості надавати фінансову допомогу позивачу як своїй дружині та матері спільної дитини, яка не досягла трирічного віку. 
Відомості щодо наявності або відсутності у відповідача рухомого та нерухомого майна, іншого доходу, перебування на його утриманні інших дітей, непрацездатних батьків у матеріалах справи відсутні.
У свою чергу позивач, будучи матір`ю дитини, яка не досягла трирічного віку, має право на утримання відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 СК України, оскільки саме з нею проживає їхня спільна з відповідачем дочка. 
Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини, також як і від обставини щодо її працевлаштування та доходу.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходив саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача.
Доводів у підтвердження помилковості висновків суду першої інстанції у даній справі, які саме обставини не було враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення в оскаржуваній частині, враховуючи що позовні вимоги задоволено частково, апеляційна скарга відповідача не містить.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.12.2024 належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Враховуючи те, відповідач є інвалідом 2 групи, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.12.2024  у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку - залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді віднести на рахунок держави.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 05.02.2025.

Суддя-доповідач

Судді