П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/28205/24	

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Градовського Ю. М., Шевчук О. А.
за участі секретаря – Алексєєвої Н. М.

представників Військової частини НОМЕР_1 – Короткевича М. А., Душиної О. О.

розглянувши, у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов,
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

06 вересня 2024 року Військова частина НОМЕР_1  звернулась до суду першої інстанції з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі – Відділ примусового виконання рішень) в якому просила визнати протиправними та скасувати наступні постанови, які датовані 15.08.2024:
-          про відкриття виконавчого провадження №75806354;
-          про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №75806354;
-          про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №75806354;
-          про відкриття виконавчого провадження №75806197;
-          про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №75806197;
-          про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №75806197.
Пояснюючи обставини справи,  представник Військової частини НОМЕР_1 зазначив, що, 28.06.2023, за заявою ОСОБА_1 , на його адресу, було перераховано індексацію грошового забезпечення в розмірі 38 386,87 грн., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією №649.
Дана сума, як пояснює позивач,  була виплачена ОСОБА_1 на  виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 у справі №420/18442/21.
Незважаючи на добровільне виконання судового рішення, як заявляє  Військова частина НОМЕР_1 ,  на її адресу, 31.08.2024, надійшов лист  Відділу примусового виконання рішень з переліченими вище постановами, які прийняти державним виконавцем, стосовно  примусового виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.12. 2021 року  №420/18442/21.
Представник Військової частини НОМЕР_1 , з посиланням на Закон України «Про виконавче провадження», вважає спірні постанови протиправними, оскільки рішення суду виконано добровільно в повному обсязі задовго до відкриття виконавчих проваджень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.01.2025  в задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 – відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції указав, що належне виконання судового рішення  Військова частина НОМЕР_1 обґрунтовує лише платіжною інструкцією від 28.06.2023 №649 про виплату індексації у розмірі 38 386,87 грн.
Водночас, як указує суд, відповідно до судового рішення від 08.12.2021 у справі №420/18442/21 на Військову частину НОМЕР_1 покладався обов`язок здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за певні періоди із застосуванням базового місяця січень 2008 року, а також обов`язок нарахувати та виплатити фіксовану індексацію, відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
На переконання суду першої інстанції, сама по собі платіжна інструкція без доданого до неї детального розрахунку індексації грошового забезпечення не може свідчити про факт виконання рішення суду в повному обсязі, оскільки з цього документа не можливо встановити правильність нарахування та виплат індексації грошового забезпечення за весь період.
За таких обставин, суд першої інстанції виснував про необґрунтованість доводів Військової частин НОМЕР_1 про добровільне виконання судового рішення у справі №420/18442/21 до відкриття виконавчих проваджень, позаяк з цього приводу відсутні належні та достовірні докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник продовжує наполягати на тому, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 у справі №420/18442/21 виконано ним в повному обсязі, задовго до відкриття виконавчих проваджень, що підтверджується платіжною інструкцією від 28.06.2023 №649 про перерахування на рахунок ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в розмірі 38 386,87 грн.
За твердженням Військової частини НОМЕР_1 ,  спірні постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є виконавчими документами, які покладають на неї додаткові обов`язки щодо сплати визначених, у цих постановах, сум та спричиняють необхідність виділення  додаткових бюджетних коштів на вказані цілі.
Додатково, до апеляції, скаржник надає довідку від 20.01.2025 №279, де вказані такі відомості: ОСОБА_1 за період з 22.09.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року, як базового місяця, нараховано індексацію в сумі 20 645,10 грн. За період з 01.03.2018 по 09.06.2021 із застосуванням березня 2018 року була виплачена фіксована сума індексації грошового забезпечення в розмірі 17 741,77 грн.

Відділ примусового виконання рішень не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Від третьої особи ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, згідно яких він вважає, що Військова частина НОМЕР_1 не виконала рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.12. 2021 у справі №420/18442/21 в повному обсязі.
На його думку, виплата у червні 2023 року суми 38 386,87 грн це є лише часткове виконання судового рішення.
Указує на те, що посадові особи Військової частини НОМЕР_1 у червні 2023 року запевняли його,  що буде здійснена доплата  індексації за весь період, через місяць після виплати суми 38 386,87 грн, тобто у липні 2023 року.
У зв`язку з невиконанням Військової частини НОМЕР_1 протягом тривалого часу не рішення в повному обсязі, він вимушений був звернутися до Відділу примусового виконання рішень з виконавчими листами для примусового виконання судового рішення.

Представники апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.
Представник відповідача та третя особа до суду апеляційної інстанції не з`явилися, належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи.

Фактичні обставини справи.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 у справі №420/18442/21 визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування вересня 2017 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 22.09.2017 по 28.02.2018.
Також було визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо  неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.03.2018 по 09.06.2021.
Суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 22.09.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).
Окрім того, суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 09.06.2021, із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2022 у справі №420/18442/21 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 – залишено без змін.
28.06.2023 року,  Військова частина НОМЕР_1 , за заявою ОСОБА_1 ,  здійснила виплату індексації грошового забезпечення у розмірі 38 386,87 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №649.
Не погоджуючись з тим, що Військова частина НОМЕР_1 виконала судове рішення в повному обсязі, ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень, надавши виконавчі листи, видані 14.12.2022 Одеським окружним адміністративним судом, для примусового виконання рішення суду, що набрало законної сили.
Відділом примусового виконання рішень 15.08.2024 відкрито виконавчі провадження:
№ 75806197 про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 22.09.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);
№ 75806354 про зобов`язати Військової частини   НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 09.06.2021, із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
По вказаним виконавчим провадженням державний виконавець прийняв постанови про стягнення виконавчого збору та про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження.
Вважаючи прийняті відповідачем постанови в межах вказаних виконавчих проваджень протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі – Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Водночас, стаття 19 Закону №1404-VIII регулює права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження.
Відповідно до частини 4 цієї статті сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
За правилами частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до частини 9 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.
Пункт 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідаючи на довід апеляції про протиправність постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, позаяк існує обставини  виконання судового рішення в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження,  колегія суддів наголошує, що за приписами викладених вище норм Закону №1404-VIII, боржник, отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження повинен невідкладно звернутися до державного виконавця та повідомити про повне виконання судового рішення, надавши відповідні докази.
Слід зазначити, що у разі виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження виконавчий збір не стягується з боржника, а виконавче провадження підлягає закінченню, на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII.
У свою чергу, Військова частина НОМЕР_1 не надала доказів письмового звернення до державного виконавця з повідомленням про повне виконання судового рішення.

Посилання Військової частини НОМЕР_1 на платіжну інструкцію від 28.06.2023 №649 про виплату індексації у розмірі 38 386,87 грн, як на доказ повного виконання судового рішення, не може бути прийнятий судом, з огляду на те, що сама по собі платіжна інструкція без доданого до неї детального розрахунку індексації грошового забезпечення не може свідчити про факт виконання рішення суду в повному обсязі
На думку суду апеляційної інстанції, такий детальний розрахунок повинен містити:
-          нарахування індексації грошового забезпечення за  період з 22.09.2017 по 28.02.2018 із застосуванням  січня 2008 року, як базового місяця при обрахунку індексації;
-          нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.06.2021 за правилами абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», так званої фіксованої індексації, що  визначається як різниця між сумою індексації та сумою підвищення заробітної плати.
Отож, за таких обставин, є правильним висновок суду першої інстанції, що платіжна інструкція без доданого до неї детального розрахунку індексації грошового забезпечення, з урахуванням вище окреслених питань, не може свідчити про факт виконання рішення суду в повному обсязі.

Оцінюючи довідку Військової частини НОМЕР_1 від 20.01.2025 №279, яка була додана до апеляції та  в якій указується і періоди та розмір виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, колегія суддів звертається до положень частини 4 статті 308 КАС України, де встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції  лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Представляючи відповідну довідку до суду апеляційної інстанції, Військова частина НОМЕР_1 не навела обставин, які унеможливили її надання суду першої інстанції, а відтак відсутні підстави розглядати даний документ як доказ, що підтверджує вимоги позивача.
Боржник, в особі Військової частини НОМЕР_1 , повинен доводити добровільне виконання судового рішення, в площині Закону №1404-VIII, а саме: представляти докази на адресу державного виконавця.
Отже, колегія суддів вважає, що будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у правильності висновку суду першої інстанції, скаржник в апеляційній скарзі не навів.

Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, не здійснюється.

Керуючись статтями 287, 308, 310, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 Ю. М. Градовський

суддя                                                                                 О. А. Шевчук

Повне судове рішення складено 13.03.2025.