ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1122/25 Справа № 201/6597/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Покопцева Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року                        Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
судді-доповідача: Новікової Г.В. 
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «УНІКА» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2024 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ПрАТ «СК «УНІКА» звернулась до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала тим, що 25.06.2020 року вони уклали із ОСОБА_2 електронний поліс добровільного комплексного страхування майна фізичних осіб № DNINNBR-205P5JI, предметом якого є майнові інтереси страхувальника пов`язані із володінням користуванням та розпорядженням житловим будинком АДРЕСА_1 .
29.08.2021року із застрахованим майном відбулась страхова подія - залиття будинку водою із розташованої поряд частини того ж будинку, який належить відповідачу. Про дану подію комісією квартального комітету № 4 складено акт від 29.08.2021 року. 
Комісією встановлено, що в результаті обстеження кімнати сусідки ОСОБА_1 , було встановлено, що труба водопроводу, яка проходить вздовж стіни проржавіла, має сліди підтікання, кахель відійшов від стіни потріскався, що призвело до затікання в квартиру ОСОБА_2 . Стяжка на полу ванної ОСОБА_1 має тріщини, втратила твердість та гідроізоляцію. Все вищенаведене призвело до підтоплення квартири ОСОБА_2 .
Страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою про виплату страхового відшкодування. Заява була розглянута, подію затоплення частини житлового будинку АДРЕСА_1 визнано страховим випадком, у зв`язку з чим, на підставі страхового акту № 00432175 позивач здійснив виплату ОСОБА_2 суми страхового відшкодування у розмірі 13 670 грн. 
Враховуючи наведене вважав, що з моменту виплати страхового відшкодування позивач отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, а тому просив стягнути з ОСОБА_1 на їх користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 13 670 грн. та судові витрати.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2024 року в задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «УНІКА» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування відмовлено.
В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «УНІКА» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також неповне з`ясуванням обставин, які мають значення для справи.
З посиланням на доводи, аналогічні доводам позовної заяви, зазначає, що вони на підставі положень ст. 993, 1166 ЦК України, як страховики, після виплати страхового відшкодування, мають право вимоги до особи, яка заподіяла страхувальнику збитки в рамках страхового випадку. При цьому звертають увагу, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, а суд самостійно встановлює наявність або відсутність складу цивільного правопорушення. Зазначає, що відповідальність за завдану майнову шкоду внаслідок залиття приміщення з причини неналежного стану будинку є балансоутримувач.
Представником ОСОБА_1 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Зазначав, що апеляційна скарга дослівно переписана із позовної заяви без зазначення, які саме обставини були встановлені судом першої інстанції не правильно. Звертає увагу, що акт від 29 травня 2021 року "обстеження житлових умов по заяві ОСОБА_3 (домоволодіння АДРЕСА_1 )" не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, оскільки він заповнений неповноважними особами за відсутності відповідача, в ньому не зазначено дату затоплення квартири ОСОБА_3 , не зазначено про яку трубу водопроводу, що має сліди підтікання, іде мова, та на кому зобов`язання з утримання та обслуговування цієї труби, не зазначено місце витікання води, не зазначені конкретні причини залиття, інші необхідні для такого документа реквізити. 
В матеріалах справи також відсутні докази, які б свідчили про те, що особами, що склали Акт від 29 травня 2021 року, вживались заходи для повідомлення відповідачки про прибуття комісії для складання зазначеного акту та про відмову відповідачки приймати участь у зазначеному обстеженні. Також звертає увагу, що будівельно-технічна експертиза щодо причин залиття та розмір заподіяних збитків не проводилась . А тому вважає, що страховою компанією не доведено факт заподіяння саме відповідачкою шкоди у результаті залиття приміщення та розмір такої шкоди.
Від ПрАТ «СК «УНІКА» надійшли пояснення, в яких вони підтримали вимоги апеляційної скарги та звертали увагу на те, що відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляла та не надала інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Твердження відповідача про те, що підрахунок об`ємів робіт, калькулятора робіт, з яким вартість ремонтно-відновлювальних робіт будинку АДРЕСА_1 , складає 13670 грн. є неналежним та недостовірним доказом, є необґрунтованими та нічим не підтвердженими, відповідачем не надано належних доказів на спростування розміру завданої позивачу шкоди.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи, що по даній справі ціна позову з урахуванням уточнених позовних вимог становить 13 670 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін. 
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 25.06.2020 року між Приватним акціонерним товариством «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 був укладений електронний поліс добровільного комплексного страхування майна фізичних осіб № DNINNBR-205P5JI,
предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням користуванням та розпорядженням житловим будинком АДРЕСА_1 .
29.05.2021 року із застрахованим майном відбулась страхова події - залиття водою, про що комісією квартального комітету № 4 за заявою ОСОБА_4 складено акт. 
Згідно цього акту, в результаті обстеження кімнати сусідки ОСОБА_1 було встановлено, що труба водопроводу, яка проходить вздовж стіни, проржавіла, має сліди підтікання, кахель відійшов від стіни, потріскався, що призвело до затікання в квартиру ОСОБА_2 . Стяжка на полу ванної ОСОБА_1 , має тріщини, втратила твердість та гідроізоляцію. Все вищенаведене призвело до підтоплення кватири ОСОБА_2 .
Подію затоплення частини житлового будинку АДРЕСА_1 визнано страховим випадком, у зв`язку з чим на підставі страхового акту № 00432175 позивач здійснив виплату суми страхового відшкодування у розмірі 13 670 грн.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що з наданих позивачем доказів не можливо встановити особу, з вини якої відбулося залиття квартири. Зокрема наданий позивачем акт про залиття квартири не містить указаних реквізитів, не може бути належним і допустимим доказом заподіяння майнової шкоди. Також матеріли справи не містять жодного доказу про те, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , а також докази, з чиєї вини сталося затоплення квартири, що знаходиться нижче, та відсутні належні документи, що підтверджують розмір матеріальної шкоди, завданої майну застрахованої особи.
Із такими висновками суду першої інстанції можливо погодитись з огляду на наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» під страховим випадком розуміється подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком ( ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування»).
До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у 
зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у ст. 1166 ЦК України. Згідно з ч. 1 вказаної статті майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Зі змісту ч. 2 ст. 1166 ЦК України вбачається, що обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність вини доводить особа, яка завдала шкоди (ч.2 ст. 1166 ЦК України).
Водночас, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування завданої шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Для правильного вирішення питання щодо стягнення відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування», статті 993 ЦК України суми шкоди, завданої внаслідок залиття, важливим є встановлення особи, відповідальної за заподіяння шкоди.
Наголошуючи на тому, що до них перейшло право вимоги до відповідача, страхова компанія зазначала, що вона виплатили страхове відшкодування страхувальнику за залиття його квартири з вини ОСОБА_1 , що підтверджується актом від 29.05.2021 року.
Заперечуючи проти цього, представник відповідача не визнавав той факт, що залиття квартири страхувальника відбулось через винні дії саме ОСОБА_1 та вважав акт неналежним доказом з огляду на його структуру та осіб, які його підписали.
Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» встановлено форму акту, який складається у разі залиття квартири (додаток № 4 до Правил).
Згідно з вказаними Правилами акт складається комісією за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та організації, яка обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника будинку або будинкового комітету і затверджується начальником організації, яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою.
В акті повинно бути відображено: дата його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, що зазнала шкоди; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, з вини якого сталося залиття; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії.
Відмова від підпису складеного акту присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність і у такому випадку в акті має бути зазначено, що такі особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.
Зазначені правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 201/658/16-ц (провадження № 61-40389св18).
Таким чином суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що складений за відсутності відповідача акт обстеження житлових умов від 29.05.2021 року по заяві ОСОБА_4 (домоволодіння буд. АДРЕСА_1 ), за участі трьох осіб: голови квартального комітету № 4 ОСОБА_5 , власниці будинку по АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 АДРЕСА_2 - не може слугувати достатнім доказом встановлення особи, з вини якої відбулося залиття квартири.
Також слід звернути увагу, що матеріали справи містять план будинку АДРЕСА_1 , в якому відбувся страховий випадок, з якого вбачається, що в будинку наявні три окремі квартири, однак з наданих позивачем відомостей не вбачається хто саме є власником цих квартир.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 є особою, відповідальною за завдані збитки. 
Крім того, надані позивачем на підтвердження розміру завданої залиттям квартири шкоди документи, не містять підпису особи, яка їх склала та взагалі відомостей того ким і коли вони були складені.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частинами 1,5-7 статті 81 ЦПК України передбачено,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Отже, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про те, що з наданих доказів не можливо встановити особу, з вини якої відбулося залиття квартири та підтвердити розмір матеріальної шкоди, завданий майну в результаті такого залиття.
Доводи апеляційної скарги  не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.
Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 13 670 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «УНІКА» залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: